Симптомы
-Сильная боль в мышцах
-Слабость болезненность в суставах рук
-Интенсивная боль(возникает при разрыве соединений мышечных волокон
Главный герой- мальчик Реми, ему 8 лет, он живет с мамой (матушка Барберен), у которой есть муж Барберен, он живет и работает в Париже.
Однажды у него на работе случилось несчастье и он попал в больницу, чтобы получить компенсацию, он подал заявление в суд, но проиграл его и вернулся домой, став калекой, он больше не мог работать.
Реми узнал, что он приемный сын, что его Барберен нашел на улице, по одежде Барб. подумал, что ребенок из богатой семьи, и за него можно было получить хорошее вознаграждение. У матушки барберен был еще один сын, но он умер и она привязалась к Реми, но ее муж решил, что мальчик стал обузой и его нужно отдать в приют.
Барберен пошел в администрацию, чтобы попросить пособие для Реми, но встретил по дороге артиста Виталиса, который зарабатывал себе на жизнь цирковыми представлениями... вскоре не дав Реми попрощаться с матерью, Барбен продает его Виталису.
Путешествуя с Виталисом им приходится голодать, а однажды за отказ Виталиса надеть намордники собакам, его садят в тюрьму, а мальчику приходится стать хозяином труппы, но у него нет опыта и на своих представлениях он ничего не зарабатывает.
Однажды, когда Реми репетировал на берегу реки, он увидел, что по ней плывет яхта, на которой была женщина с мальчиком, прикованным к кровати. Женщина взяла Реми к себе, и рассказала историю, что у нее был сын, но он пропал при загадочных обстоятельствах,искал мальчика брат ее мужа(он находился при смерти), но он не был заинтересован, чтобы мальчик нашелся, т.к. если у его брата не будет детей, то титул и наследство достанется ему.
пока виталис был в тюрьме, мальчик жил у этой женщины(Миссис Миллиган) и ему там очень нравилось, но и виталиса он оставить не мог и мис. моллиган написала письмо виталису, чтобы он приехал после освобождения к ним на яхту, он приехал, женщина просила оставить реми, но виталис не оставил. вскоре у виталиса умерли все животные, осталась только одна собака, виталис отправил реми к своему знакомому в париж. там мальчику жилось плохо, с ним жестоко обращались.
виталис снова забрал реми. однажды ночью обессилев от голода и холода реми заснул, его нашел садовник Акен и привел в свою семью, а виталис умер...
Реми остаётся жить у Акена. Он наравне с членами семьи работает в саду. Садовник и его дети очень привязываются к мальчику, особенно Лиза.Прошло два года. На семью садовника обрушивается несчастье — ураган побил цветы, которые Акен продавал, и семья остаётся без средств к существованию. Также Акену нечем погашать давний кредит, и его сажают на пять лет в долговую тюрьму. Детей забирают к себе родственники, а Реми приходится взять свою собаку и снова стать бродячим артистом.
Придя в Париж, Реми случайно встречает там Маттиа. От него он узнает, что Гарафоли избил до смерти одного из своих учеников и его посадили в тюрьму. Теперь Маттиа тоже приходится бродить по улицам. мальчики вместе дают концерты.
в конце концов ребята стали жить у женщины миссис миллиган..
Іван Франко – одне з найбільших імен в історії української літератури. Його творчість багатозмістовна і високохудожня, йому були підвладні, мабуть, усі літературні жанри. До якого б твору Франка ми не звернулись, у кожному підняті важливі проблеми, кожний примушує задуматись, викликає хвилювання. Найсильніший вплив справляє, звичайно, лірика, бо цей жанр покликаний діяти передусім на душу людини, її почуття.
Особливо зворушливою є інтимна лірика Франка, зокрема його вірші про кохання. Більшість творів про це святе й вічне почуття зібрано у збірці “Зів’яле листя”, яку сам поет назвав ліричною драмою. Автор розповів історію нещасливого кохання юнака-самовбивці. Але захоплює не стільки вигаданий сюжет, скільки краса і сила почуттів, вилитих у чудові поетичні рядки. Тут і трагічне кохання дівчини, серце якої розбив хлопець, залишивши її нещасною, самотньою. А ось юнак, чию душу захопила дівчина – “з горіха зерня”. А ще трагедія чоловіка, зневаженої жінкою, коли ні життя, ні смерть не можуть принести полегкості: “І земля не прийма, ох, і небо навіки закрите”.
Справжньою перлиною збірки е вірш “Чого являєшся мені у сні?” Мабуть, тут найчіткіше вимальовується історія нерозділеного кохання. У дівчини чудові очі, “ясні, немов криниці дно студене”. Але ж вона “згордувала” юнаком, надірвала його серце. Яка це мука – бачити її на вулиці, вклонятися їй і не одержувати навіть погляду у відповідь!
Але любов – незбагненна річ! Він щасливий від того, що кохана є, хай навіть така горда й неприступна. Все одно герой хоче бачити її бодай уві сні, в ті короткі хвилини “бажаного, святого гріха”.
Інтимна лірика І. Франка не може не хвилювати. Виявляється, кохання потрібне людині завжди, навіть якщо воно нещасливе. Адже з ним життя наповнюється змістом, людина стає душевно багатшою і красивішою. Особливо мене вражає благородство ліричного героя “Зів’ялого листя”: дівчина не відповідає йому взаємністю, а він продовжує її обожнювати. Для нього вона залишається найкращою, найдостойнішою. Герой не має ні крихти образи, злості, він не хоче завдати їй клопотів, прикрості.
Не турбуйся зовсім, не збавляй собі сна,
Не дивися в той бік, моя пташко.
Чи кожний здатний до подібного самозречення? Частіше буває навпаки: відсутність взаємності породжує тугу, часом – лють і ненависть, прагнення помсти. В І. Франка навіть натяку нема на ці низькі бажання. Автор підносить своє кохання на найвищий п’єдестал, співає йому величний гімн.
Я вважаю, що інтимна лірика Івана Франка дуже потрібна нам сьогодні, бо вона робить з нас, прагматиків або циніків, нормальних людей, з добрим серцем, щирою душею. Вірші великого поета гасять злобу і ненависть, пробуджують вміння любити, співчувати і прощати, тобто вчать завжди залишатися людиною.
Повеяло сесною, лес оденется, сердце ждет чего-то, зима унесла - метафоры
Стучит, как будто ждет чего-то,
Как будто счастье впереди - сравнение, <span>И тот, как празднику, ей рад. - тоже сравнение.
эпитеты: </span>небесная лазурь,метелей злых и бурь,звонкий смех,<span>беззаботных птичек .
(</span><span>весело глядят- тоже может быть эпитетом, но я не уверена.)</span>