Привет , вроде то
ліття. Поет показує пробудження громадських
інтересів у передовихлюдей свого часу, їхнє бажання до активної дії.
Особиста драма Євгенія Онєгіна відобразила духовну драму прогресивного
дворянства 20-х років XIX століття.Євгеній Онєгін різко виділяється
серед інших героїв роману. Він не «позитивний герой», але і не
«негативний герой». І це змушує нас активніше, без підказування автора,
самим розібратися в характері героя роману.Соціальне становище і
виховання визначили основні риси характеру Онєгіна. Він син багатого
пана, «спадкоємець усіх своїх рідних». Йому не потрібно було трудитися
за шматок хліба, він не вмів і не хотів трудитися. Пушкін підкреслює це,
прямо говорячи про свого героя, що «праця завзята йому була
нудна».Виховання, яке отримав Онєгін, було саме кепське. Його батько,
легковажний петербурзький пан, передоручив виховання сина убогим
гувернерам, «мадамам» і «мосьє», які нічого не навчили хлопчика, ніяк не
виховували його і тільки злегка лаяли за пустощі:Мы все учились
понемногуЧему-нибудь и как-нибудь.Не важко зрозуміти, що з Онєгіна виріс
закінчений егоїст, що піклується тільки про себе, про свої бажання і
задоволення, що не вміє звертати увагу на почуття, інтереси, страждання
інших людей, здатний із легкістю скривдити, образити, заподіяти горе
людині, навіть не помічаючи цього.Гарні задатки його душі завдяки
вихованню і життєвій обстановці залишалися під спудом, не набули
розвитку.Онєгін обертається у вищому світі. Спочатку він живе, як і всі
світські люди: їздить на бали, упадає за жінками, зустрічається з
друзями в ресторані, ходить у театри. Але це він робить без задоволення,
як щось обов'язкове, його навіть перестало цікавити, що відбувається на
сцені:Потом на сценуВ большом рассеянье взглянул,Отворотился — и
зевнул.Але за своїми поглядами і вимогами до життя Онєгін стоїть
незрівнянно вище не тільки від своїх сусідів-поміщиків у селі, але і
представників петербурзького вищого світу. Онєгіна не задовольняло
порожнє, беззмістовне життя, яке вважали за нормальне його світські
знайомі.Им овладела тоска, хандра:Он застрелиться, слава
богу,Попробовать не захотел,Но к жизни вовсе охладел.Как Child-Harold,
угрюмый, томныйВ гостиных появлялся он.Проте в Онєгіна не вистачило ні
сили, ні бажання порвати з цим життям. При цьому його егоїзм,
неуважність до почуттів інших змушують його постійно чинити зло людям,
із якими стикає його доля. Одержавши любовний лист від Тетяни, він, не
маючи наміру розділити її почуття, чесно вирішує сказати їй про це, щоб
відразу убити в ній усяку надію.Егоїзм і неуважність до людей
позначаються і в подальшій поведінці Онєгіна. Вирішивши помститися
Ленському, який умовив його приїхати на провінційний бенкет, Онєгін
починає демонстративно, на очах у всіх, залицятися до нареченої свого
друга, Ольги. Він дійсно «розлютив» і засмутив Ленського, але йому й у
голову не приходить, що цими залицяннями він у той же час заподіяв гіркі
страждання ні в чому не винній перед ним, закоханій в нього Тетяні. І
це в день її іменин!Характер Онєгіна не вигаданий Пушкіним. Він у цьому
образі узагальнив риси, типові для цілого прошарку молодих людей. Це
люди, забезпечені працею кріпаків, які одержали безладне виховання. Але,
на відміну від більшості представників пануючого класу поміщиків, які
спокійно й безтурботно ставилися до свого бездумного і спокійного життя,
ці молоді люди, більш розумні, чуйні і благородні, відчували
невдоволеність навколишнім середовищем і у той же час — невдоволення
собою. Вони замикалися в собі, почували себе розчарованими в житті,
озлобленими на все і на всіх. Вони різко виділялися серед світської
юрби, здавалися в суспільстві якимись дивними людьми, але самі
продовжували таке ж беззмістовне світське життя, добре розуміючи його
порожнечу і не зазнаючи від нього нічого, крім нудьги і щиросердечних
страждань.<span>Пушкін зображує в особі Онєгіна егоїста, але це не
самовдоволений, закоханий у себе егоїст, а, як назвав Онєгіна В. Г.
Бєлінський, «егоїст, який страждає». Він розуміє, що основне джерело
його туги — це відсутність діяльності, праці. Але саме до цього він і не
був спроможний внаслідок свого виховання. «Лінь, що нудьгує» — от
характерна риса Онєгіна.</span>
<span>Кто играется с клубком,
Ходит в зиму босяком:
Лижет круглый свой животик –
То пушистый рыжий (котик)</span> <span>Мордочка усатая,
Шубка полосатая,
Часто умывается,
За хвостом гоняется.</span>(Котик). <span>В нашем доме кто живет?
Молоко из миски пьет.
По ночам мышей гоняет.
Днем на лавке отдыхает.
Больше никаких забот.
Ну,конечно,это...(кот) !!!</span> <span><span>Мышка, мышка, носик прячь -
Ходит пО двору силач.
Дыбом шерсть у силача.
Дай скорее стрекача!
Мышка, мышка, нос не прячь -
Спит калачиком силач.
Сам с усам.., два уха,
А на ухе - муха!
</span><span>(Котик)</span></span>
Они с Кощеем двойняшки и потому возраст у них один)) , А когда она была маленькой ей было сто двадцать семь лет, Сказка есть такая!! !
Слово БАБА в древне-Русском языке означает - ВРАТА НОВОЙ ЖИЗНИ! Это его древний сакральный смысл, в отличии от жены/щи-на (ы) . Яга (точнее Йога) - космическое единение, или единство мироздания. Т. е. по определению возраста баба Яга иметь не может так как в ее власти само время! Вообще то если вы внимательно изучите Русские сказки, которые являются ничем иным как сохранившимися Ведическими (Ведовскими) преданиями, то вы увидете что там фигурируют три бабы Яги - старая, средних лет и молодая (бабка, дочка и внучка) . Т. е. три ипостаси человеческой жизни, определяемой циклом времен заложенным самой матушкой природой, которую в сущности и олицетворяет баба Яга.
БЫЛИНЫ СТРОЯТСЯ ПО ОПРЕДЕЛЁННОМУ ПЛАНУ. Большинство былин начинается зачином.В нём обычно говорится о месте действия или о том,куда и откуда поехал богатырь.События в былинах излагаются в строгом порядке,последовательно.Повествование ведётся медленно,не спеша. Так ка былины жили в устной передаче,исполнитель их сказывал сосредоточить внимание слушателей на особенно важных,по его мнению местах.Для этого в былинах широко применяются повторения,обычно троекратные.Так в былине об Илье Муромце и Соловье-разбойнике трижды повторяется описание силы Соловья-разбойника.