1. Казкова доля Джека Лондона (хлопець-робітник, пасинок фермера, який зазнав бідності, не зміг здобути університетської освіти, але зумів досягти своєї мети і здійснити мрію — став уславленим письменником).
Нова постановка проблем та її художнє втілення в північних оповіданнях Джека Лондона (герой залишався наодинці з природою та самим собою, випробовуючи себе в нелегкій боротьбі з труднощами; звірячі закони цивілізованого, суспільства: ненаситна пристрасть до золота, індивідуалізм, прагнення будь-що розбагатіти).
3. Взаємини та поведінка двох друзів в оповіданні (Вілл кинув товариша, коли той вивихнув ногу: товариш заблукав, знемагав від голоду, відчував жахливий біль у животі від голоду, намагався спіймати куріпок, але даремно, дійшов висновку, що вмерти не так боляче, як жити. Дорогою йому трапилися останки Білла, бридливість до нього не дозволила взяти його золото. Зустріч з вовком. "Людина не могла вже оборонятися, проте жага до життя надала йому останніх сил...").
4. Поведінка героя після рятування ("Людина ходила по палубі й жебракувала, а випросивши шматочок хліба або сухар, ховала собі під подушку").
5. Головний сенс оповідання (Примушує задуматися над сенсом людського життя, про важливі поняття: "дружба", "товариськість", "зрада", щоб кожен озирнувшись на свої прожиті роки, міг би спокійно дивитися усім в очі, бо завжди все робив по совісті).
Помимо Теркина и второстепенных персонажей, в книге важную роль играет автор-поэт. Это не обязательно во всем сам Твардовский, правильнее говорить о специально созданном по законам искусства, художественно обобщенном образе автора-повествователя. Характер автора-повествователя, личность его вырисовывается из произведения, сообщены даже внешнебиографические сведения, совпадающие с реальной биографией Твардовского. Автор – посредник между героем и читателем, ведет свободный разговор с читателем, присутствие которого тоже ощущается в поэме. Кроме "эпических" глав в книге есть четыре "лирические" главы "От автора". В них автор то представляет своего героя читателю, то размышляет о сюжете самой книги. Чувства и мысли Теркина – это в то же время чувства и мысли самого автора и всего народа. Этим и объясняется, что трудно уловить грань между тем, что говорит автор о себе и что непосредственно относит к своему герою.
Они усиливают чувство опасности, которая будет грозить отцу с сыном в результате тяжёлого увечья отца акулами. мальчик, глядя на этот пейзаж - да, море, солнце, песок - и ни единой живой души на сотни км, постоянно спрашивает, знает ли кто - то, что они тут, смогут ли их найти. ОН БОИТСЯ! Вот и ответ - мальчику и так страшно жить в одиночестве при живых родителях, а тут ещё и настоящее, " географическое" одиночество. пейзаж усиливает весь драматизм происходящего.
Можна й так назвати людину в якої було багато чеснот, навідміну від Грушницького, який ганебним вчинком переміг Печоріна на дуелі. Печоріну потрібно було бути більш уважнішим до вибору людей які його оточували, і можливо дуелі можна було б уникнути.
Хм.. вам план не давали что ль?