В литературе, Евгений Онегин, был "лишним человеком" Этого героя отвергает общество, т.к он несет новое.
Он не считал нужным особо трудиться из-за куска хлеба, он не умел и даже не хотел работать, его привлекала только молодая, светская жизнь. <span>Евгений Онегин вел пустой и неинтересный образ жизни не только в Петербурге, но и в деревне его дядюшки.
</span><span>Светское общество превратило нашего героя в настоящего эгоиста, человека, думающего только о себе, о своих желаниях и удовольствиях, способного с легкостью обидеть, оскорбить, причинить горе человеку, даже не замечая этого. И это все привело Онегина к трагедии, которая заключалась в его душевной пустоте, в отсутствии высокого смысла жизни.</span>
У «Баладі про Схід і
Захід» образи головних героїв протиставлені один одному. Камаль утілює
східну емоційність, гарячкуватість, стихійну вдачу. Полковничий син
більш урівноважений, стриманий. Перш ніж вирушити в небезпечну дорогу,
він ретельно розпитує товаришів про те, куди міг поїхати Камаль. Однак
поступово виявляється, що між героями більше спільного, ніж відмінного.
Обидва вони сміливі, не відступають перед труднощами, не бояться ризику,
а головне — дотримуються кодексу честі, який завжди був характерний для
кращих кіплінгових героїв. Згідно з цим кодексом. Полковничий син не
може не вирушити в погоню за викрадачем батькової лошиці, а Камаль не
може вбити відчайдушно хоробру людину, знаючи, що має суттєву перевагу:
«Надто довго життям завдячуєш ти мені: На двадцять миль тут скелі нема,
нема тут жодного пня. Де б мій стрілець не ціпів тебе, не ждала б тебе
западня».
Відповідно до того ж самого кодексу честі, Камаль не може прийняти в
дарунок лошицю, яку він украв, навпаки — він має виявити східну щедрість
і подарувати щось дорожче за неї. І Полковничий син, дотримуючись
законів честі, з гідністю приймає дарунки й дарує сам.
Кіплінг не дає портретних характеристик героїв. Утім, ми наче бачимо
перед собою їхні різкі риси обличчя, палаючі очі, швидкі впевнені рухи.
Не портретні замальовки характеризують героїв, а їхні слова і вчинки.
Однажды в лесу Лисица нашла Ёжика.Она стала его нюхать.Ёжик понравился Лисице,они стали друзьями.И стали в будущем они друг другу помогать. КОНЕЦ!!! :) Заранее пожалуйста Я сделала что смогла
<span>У Гринёва понятие чести развивается. Во всех своих поступках он действует честно и открыто. Постепенно он восходит к высшему проявлению чести — самопожертвованию во имя другого человека. У Швабрина понятия чести вообще нет. Этот герой, напротив, морально опускается всё ниже и ниже. </span>