Кожен хлопець мріє мати вірного друга. Щоб він був надійний, сміливий, нічого не боявся. Саме таким, на мою думку, гарним хлопцем є Том Сойєр, головний герой повісті Марка Твена «Пригоди Тома Сойєра».
Він зовсім не схожий на інших хлопців містечка, йому не подобається жити «за правилами», які створюють дорослі. Том не любить гарних чепурних хлопчиків, йому здається, що вони схожі на дівчат. Дуже весело разом із ним утектизуроків, щоб покупатися у Міссісіпі (хоча й розумієш, що цього не можна робити). А потім допомагати йому фарбувати паркан. Уявляєте, він так зацікавив приятелів, що ті вважали за честь пофарбувати паркан і без жалю віддавали алебастрові кульки, осколок синьої пляшки, нашийник для собаки, скляні пробки, мідні дверні ручки, руків'я ножа та ще багато справжніх скарбів, без яких не може жити жоден хлопець.
Цікаво було з Томом та Геком проводити час на острові Джексона, де можна скільки завгодно гратися, купатися, ловити рибу, уплітати смачну яєчню з черепахових яєць. Разом із Томом не страшна навіть найжахливіша гроза. Звичайно, втеча на острів — вчинок досить авантюрний. Хоча саме він змусив мене замислитися над тим, що не можна робити такого, це надзвичайно жорстоко щодо тих, хто тебе любить і піклується, — батьків, бабусі, тітки. Думаю, що ми з Томом це зрозуміли.
А ще Том — неймовірний фантазер, розумний, кмітливий і хоробрий. Саме ці риси допомогли йому разом із Беккі вибратися з печери. Приваблює сміливістьгероя. Адже Том і Гек не побоялися відвідати у в'язниці Меффа Поттера, а на суді розповісти правду, розкривши справжнього вбивцю. Окрім того, Том не боїться дружити із злидарем і сиротою Геком, хоча його й не долюблювали дорослі.
Том ще дуже порядний і здатний на справжні чоловічі вчинки. Згадаймо епізод, коли він врятував від покарання Беккі, взявши на себе її провину. Так мають чинити дорослі хлопці.
Отже, Тома Сойєра можна назвати справжнім другом, і мені приємно це усвідомлювати. Він може бути не тільки пустуном, а й по-дорослому серйозним, незважаючи на свій вік. Якби-то він існував насправді!
ну как то так
Первый бал в то время-это своеобразный дебют, там девушки искали себе мужа, самой Наташе тогда было всего 13, она чистая,непорочная девушка.Для нее все ново и Ростова восхищается жизнью.Как говорят "в душе весна"Это новые впечатления, первая любовь и тд.
Герой російського билинного епосу. Билина про нього відноситься до новгородському циклу билин. Виникнення новгородських билин дослідники датують XII століттям, часом занепаду Київської Русі та розквіту Новгорода. Новгород був найбільшим торговим містом
Герой новгородської билини Садко – не воїн-богатир, а купець. Був він перш бідний, мав з усього добра тільки «гуслі звончатих», з якими хаживал на бенкети звані, веселив народ. За його майстерність пісняра подарував йому Морський цар три рибки-золоті пера. Закупив на них Садко товару видимо-невидимо, став він багатим гостем-купцем пана Великого Новгорода…
Билина складається з трьох частин, які зустрічаються і в якості самостійних билин. У найбільш древній частині билини розповідається про перебування Садко в підводному царстві. Цей сюжет перегукується з міфам про подорож героя в «інший світ». Такі міфи зустрічаються у всіх народів. У міфах багатьох народів зустрічається і образ співака-музиканта, що зачаровує своєю грою все живе і неживе. Розповідь про те, як Садко розбагатів за допомогою золотих риб, подарованих йому Морським царем, в билину був включений пізніше. Деякі билин в цій частині билини говорять не «Морський», а «Водяний» цар. Самої пізньої частиною билини є колоритний розповідь про те, як Садко намагався «повикупіт’ усі товари новгородські».
Деякі дослідники вважають, що у билинного Садко був реальний прототип – багатий новгородец Садко Ситініч, згаданий у літописі у зв’язку з тим, що він в 1167 році побудував в Новгороді кам’яну церкву в ім’я Бориса і Гліба.
Дубровский - из обедневших малоземельных дворян (на момент ссоры с соседом другой земли и крестьян кроме собственного имения не было),
Троекуров - богатый дворянин и землевладелец, пользуется огромным авторитетом у соседей, чиновников, личных крепостных, но этот авторитет основан на страхе перед богатым и влиятельным лицом, а не на личных заслугах Троекурова.
Насколько я знаю олицетворений в нём нет. Сравнение, антитеза, оксюморон, анафора, инверсия есть, а вот олицетворений нет