Народ аварцы
Аварцы
Один из самых многочисленных и самых древних народов Кавказа – это аварцы. Живут они в Дагестане, а также в Чечне, Калмыкии, в восточной Грузии и в Азербайджане – всего около миллиона человек. Аварцы гордятся своей историей: ведь их предки обитали на территории Кавказа еще в период неолита, а язык современных аварцев, существовавший с незапамятных времен, не исчез, в отличие от многих языков дагестано-нахской группы.
История аварцев
История появления аварцев сложна и до настоящего времени до конца не выяснена. Одна из старинных грузинских летописей рассказывает библейскую версию рождения этого народа: она называет первопредком всех горцев Дагестана праправнука Ноя – Лекоса. Один из сыновей Лекоса –Хозоних – основал в горном ущелье город и назвал его своим именем, Хозанихети. Считается, что это искаженное слово Ханзах – древняя столица аварских ханов.
Если не вникать в сложные перипетии истории многочисленных кочевых народов, обитающих на территории Евразии тысячи лет назад и постоянно формирующие новые этносы, то коротко историю аварцев можно рассказать так. Тысячи лет до нашей эры предки аварцев были кочевниками, но примерно в третьем тысячелетии до н.э. они начали вести оседлый образ жизни, разводить скот и заниматься земледелием. Жизнь аварских племен (в античных источниках упоминаются племена «саваров», которые, вероятнее всего, и были предками современных аварцев) проходила в горах, в относительной изоляции от других племен и народов, что позволило сохранить не только язык и отличительные внешние особенности народа, но и многие традиции и обычаи.
В первом тысячелетии нашей эры в арабских летописях упоминается царство Сарир, на его месте чуть позже образовалось Аварское ханство. Это был союз независимых племен и обществ, которые объединялись под началом хана только в случае военной необходимости. Аварское ханство просуществовало до XVIII в., на протяжении нескольких последних веков находясь в зависимости от соседнего Ирана. К тому моменту, как ханство присоединилось к России в 1813 году, аварцы имели свою письменность, похожую на арабскую, и исповедовали ислам суннитского толка. В начале XIX века аварцы приняли участие в войне, в ней под предводительством Шамиля горцы пытались отстоять свою свободу. Однако активно консолидироваться как народ аварцы стали после образования Дагестанской АССР в 1921 году.
Лезгины испокон веков были известны под названием «леги» «леки», от которого впоследствии и произошёл современный этноним «лезги», «лезгины». Великие империи древности — Персия, Рим, Арабский халифат, — вторгаясь с юга Дагестан, в первую очередь сталкивались с дружинами лезгин. Поэтому термин леки/лезги в старину покрывал вообще все горские народы Дагестана. До сих пор грузины и армяне именуют дагестанцев «леками», иранцы и арабы — «лекзами».
Предками лезгин являются албанские племена, создавшие за несколько веков до нашей эры Кавказскую Албанию — древнейшее государство на территории Восточного Кавказа.
Древние авторы, говоря об албанцах, отмечают их красоту, высокий рост, светлые волосы и карие глаза. Это характерные черты кавказского антропологического типа, широко представленного и ныне в горных районах Азербайджана и Дагестана.
Лезгины веками с успехом отстаивали свою независимость в борьбе с многочисленными завоевателями. Но к России присоединились одними из первых горцев. В 1813 году все лезгинские общества вошли в состав России.
Полномочия Ивана третьего:
1)Следить за порядком в стране
2)Решать политические вопросы
3)следить за исполнение полномочий Боярской думой
4)решать какие отношения вести с иностранными государствами: хорошие или плохие
и так далее....................................
Пригадайте, який матеріал для письма використовували в давнину. Як книга розповідає про час свого створення?
Відтоді, як людина винайшла письмо, книга стала найкращим способом передання накопичених знань. Таке звичне для нас слово «книга» має давнє походження й означає «те, що пов’язане, скріплене разом». Така назва походить відколи книги існували у вигляді сувоїв папірусу чи пергаменту, іноді завдовжки декілька метрів. Книга завжди поєднує думки, ідеї, погляди її автора з майстерністю художника, друкаря, які створюють її зовнішній вигляд. Тому через зміст книги і через спосіб її виготовлення можна вивчати минуле життя людства у певні історичні періоди.
Упродовж століть книги переписували від руки, зазвичай у монастирях і храмах. Тривала ця копітка праця місяцями, і навіть роками. Книги переплітали в міцні оправи з металевими замками, оздоблювали золотом і сріблом, коштовним камінням і перлами. Тому ціна таких книг була дуже високою: одну книгу можна було обміняти на табун коней або стадо корів.
Київська Русь залишила нам у спадок багато рукописних пам’яток, які є частиною світової культурної спадщини. Насамперед, це тексти Євангелій.
Київські князі всіляко підтримували створення книг. Так, за наказом сина Ярослава Мудрого — Святослава — в XI столітті було упорядковано «Ізборник», у якому містилися релігійні тексти, настанови для князів і портрет сім’ї самого Святослава. «Ізборник» є важливим історичним джерелом, адже з нього ми можемо дізнатися, якими були уявлення русичів про правителя, природу і світ. На думку давніх мудреців, князь мав підтримувати школи та церкви, творити благочинні справи, здійснювати справедливий суд над своїми підданими. Щодо портрету, то він показує нам, яким був Святослав, його дружина та сини.
Окремим видом рукописних книг були літописи, на кшталт «Повісті минулих літ», «Київського літопису».
Що вказує на те, що книги є історичними пам’ятками та витворами мистецтва?

Справжньою окрасою книг стали мініатюри — невеликі за обсягом художні твори в рукописах, книгах, на полотні тощо. Мініатюри відображають біблійні сюжети або сцени з життя людей. Завдяки мініатюрам можна побачити архітектурні споруди, одяг та зброю, речі домашнього вжитку народів, які їх створили.

Чому Остромирове Євангеліє є видатною пам’яткою України
Які події зображено? Що можна дізнатися про життя мешканців Київської Русі з книжкових мініатюр XV—XVI століть?
Ознайомтеся з текстом та ілюстраціями. Розкажіть, чому Остро-мирове Євангеліє вважають дивовижним поєднанням слова та образотворчого мистецтва.
Серед великої кількості середньовічних рукописних книг справжнім шедевром культури Київської Русі є Остромйрове Євангеліє.
Євангеліє було створено в 1056-1057 роках на замовлення новгородського посадника Остромира. Онук билинного Добрині був вправним правителем і хоробрим воїном. Він запросив монаха Григорія, прекрасного художника і талановитого майстра, аби той переписав та проілюстрував Євангеліє.
Остромйрове Євангеліє — доволі велика книга, що має 294 пергаментні аркуші, яскраво ілюстровані орнаментом. Текст написано надзвичайно красивим почерком у дві колонки. Букви не були пов’язані між собою, а слова не відділялися одне від одного. Кожну літеру виписано з особливою ретельністю. Окремі рядки написані розчиненим золотом. Зрозуміло, що замовити таку книгу могла тільки заможна людина.
Євангеліє містить дивовижні мініатюри, що зображують євангелістів Іоанна, Луку та Марка. Святі показані за роботою, поруч з ними — писемне приладдя, книги, сувої, адже вони поширювали Слово Боже серед людей. Недарма саме в Остромировому Євангелії вперше зустрічається слово «книга».
Кожен розділ тексту починається з ініціала — яскраво оздо-бленної великої літери. Учені полічили, що велика літера «В» зустрічається у тексті 135 раз — і жодної однакової!
Знайдіть у зображеннях підтвердження тексту про євангелістів та їхню роботу. Зверніть увагу на оформлення та кольори, які використав художник, складові орнаменту.

Життя книг непередбачуване. Чимало прекрасних творів людства не дійшло до нас, деякі — частково, уривками. На щастя, Ост-ромирове Євангеліє, якому вже майже 1000 років, чудово збереглося. За красою й оригінальністю орнаментів і мініатюр Остромйрове Євангеліє входить до збірки найкращих творів світового мистецтва.
Як Іван Федоров започаткував книгодрукування в Україні
Складіть план розповіді про життя і діяльність Івана Федорова і перекажіть текст за планом.
дешевим і масовим, що прискорило розвиток освіти, науки і культури.