40 летний негр ,молчаливый,злой и в тоже время добрый,не общается с командой
У святкові дні греки влаштовували грандіозні спортивні змагання. Найзнаменитішими були в Олімпії, що знаходиться у мальовничій долині Пелопоннесу. Ігри проводилися раз на чотири роки на честь бога Зевса Олімпійського; звідси й походить їх назва.На Олімпійських іграх найсильніші грецькі атлети змагалися з бігу, стрибків, боротьби, кидання диска, метання списа, кулачного бою. Найнебезпечнішими змаганнями були перегони колісниць, запряжених четвериками коней. Треба було 12 разів об’їхати арену іподрому. Візники, стоячи на колісницях, правили кіньми. Колісниці шалено мчали і нерідко розбивалися. В одному із заїздів з 10 колісниць розбилося 8.Судді нагороджували переможців вінками з галузок маслинового дерева. Коли переможець повертався додому, усе населення міста виходило йому назустріч. На знак того, що він прославив свою батьківщину, йому зводили статую.Вважалося, що змагатися в іграх могли всі вільні елліни. Та до ігор треба було готуватися кілька років, а селяни й ремісники не могли приділяти спорту багато часу. Тому в іграх брали участь в основному заможні люди. Купити бігових коней могли тільки найбагатші греки. Переможцем на кінних змаганнях вважали власника коней, а не візника, який ризикував своїм життям і виявляв велику майстерність, правлячи кіньми. Жінкам з’являтися на Олімпійських іграх було суворозаборонено під страхом смертної кари. На час Олімпійських ігор припинялися війни в Греції. Десятки тисяч людей їхали до Олімпії на візках і верхи, йшли пішки, пливли на кораблях. Збиралися глядачі не тільки з самої Греції, а й з її колоній. Навколо Олімпії виростало ціле місто з наметів. Щоб побачити змагання, глядачі сідали на пагорбах, які оточували долину. Гучними криками вони підбадьорювали атлетів, котрі змагалися.<span>На Олімпійські ігри приїздили письменники й поети, щоб прочитати свої твори перед тисячами слухачів, які зібралися з усього еллінського світу. За переказом, Геродот тут уперше читав уголос свою “Історію”.</span>Греки лічили роки від перших Олімпійських ігор, які, за переказом, відбулися в 776 році до н.е. В “Іліаді” Гомера розповідається, як Ахілл започаткував ігри, присвячені пам’яті свого друга Патрокла, вбитого троянцем Гектором. Герої змагалися в їзді на колісницях, кулачному бої, звичайному бігу, метанні важкого диска, списа, стрільбі з лука. Поема Гомера — перше літературне джерело, що розповіло людству про спортивні змагання в’Стародавній Греції.<span>Літературні джерела розповідають про олімпійців, які бігали швидше від зайця. Наприклад, спартанець Ладас бігав, не залишаючи на піску слідів. Юний Полімнестор із Мілета легко наздоганяв кіз, яких випасав на горах, і навіть ловив зайців. З історії ми знаємо довжину відстані від містечка Марафон до Афін — це приблизно 42 кілометри. Першим цю дистанцію подолав відомий з переказів воїн полководця Мільтіада — Фідіппід. Він мав повідомити своїх земляків про блискучу перемогу війська над персами. Було це у 490 році до н. є. Коли Фідіппід прибіг на міську площу, він зміг вимовити лише два слова: “Ми перемогли!” і впав мертвий.</span>
<u>Герасим</u><span> - </span><span>очень добрый, справедливый и честный человек, хорошо выполняющий свою работу. Человек строгого и серьёзного нрава. От рождения он глухонемой. Герасим - крепостной барыни, работающий дворником. Он высокий и очень сильный. <span><u>Муму</u> - собачка Герасима, которая его очень любила. <span>Звук Муму - это было мычание Герасима. Поэтому её так звали.
</span><span>
<u>Барыня</u> - капризная, эгоистичная женщина, глупая самодурка. Играет с жизнью других людей, когда ей скучно. Ей на всех других людей наплевать, главное чтобы ей было хорошо. </span><span>Она знает,что она барыня,что её никто не смеет ослушаться
</span><span>
<u>Татьяна </u>- женщина двадцати восьми лет, работающая в прачке. О</span>на худенькая,маленькая, белокурая всегда чего-то боится, всех слушается и всё выполняет. Когда-то она была красавицей, но красота с нее очень скоро соскочила. За всю свою жизнь она не чувствовала ласки. Она немного запуганная.</span><span><u>Капитон Климов</u> - горький пьяница, работающий башмачником. У него жёлтые глазки и утиный нос. Он считал себя существом обиженным и неоцененным по достоинству. Так же считал себя человеком образованным и столичным, котором не в Москве бы жить, а если уж и пил он, так пил только с горя. Б<span>арыня хотела отдать замуж Татьяну за Капитона, что бы он бросил пить, но это не подействовало и Капитону с Татьяной пришлось уехать в деревню.
</span>
<u>Гаврила Андреич</u> - дворецкий работающий у барыни. Выполнял все ее прихоти и боялся эту безжалостную старуху. Он злой, хитрый и противный человек. Гаврила трус и подхалим!</span><span><u>Слуги (крепостные) барыни - </u>
Дворецкий Гаврила Андреич,
Дядя Хвост ( старый буфетчик )
Любовь Любимовна (старшая приживалка)
Степан (крепостной)
Приживалки
<span>Домашний лекарь Харитон</span></span></span>
Мы выяснили, что мальчику стало грустно к концу прогулки, т.к. он понял, что совершил отрицательный поступок и его при этом разоблачили, тайное стало явным. Мальчик понял, что виноват в своих злоключениях сам, т.к. не хочет учиться.Эти встречи должны многому научить мальчика:
<span>Делай то,что умеешь. В мире много непознанного. Познай! Не мешай другим работать.Знай правила безопасного поведения. Тайное становится явным.А самое главное,учиться надо, чтобы стать профессионалом.
</span>
Автор рад что Игорь вернулся на родину живым,за то что также он сбежал из плена,все радуются ему т.к. он совершил героический поступок, поход на половцев,и не смотря что он навлек этим походом беду на Русь,все его встречают как героя