Не понаслышке мы все знаем о тебе
Мастер запаял провода
Я нашел в шкафу странную спираль
А ходики все идут и идут
Род – Сущий, Единый, прародитель богов и творец мира, "Вседержитель, иже единъ бесмертенъ и непогибающихъ творецъ, дуну бо человеку на лице духъ жизни, и бысть человекъ въ душю живу: то ти не Родъ, седя на вздусе, мечеть на землю груды — и въ томъ ражаются дети...", упомянут, например в поучениях против язычества "О вдохновении святаго духа", "Слове об Идолах", "Слово Исайи пророка", рукописи Четьи Минеи из древнерусского духовника.
Возможно, как Стрибог, т.е. стрый (старый) бог-отец упомянут в "Слове о Полку Игореве" и русских летописях, а также как Бог в договоре русов Игоря с ромеями. Гельмольд сообщал: <span>"Среди многообразных божеств, которым они посвящают поля, леса, горести и радости они (славяне) признают и единого бога, господствующего над ними в небесах, признают, что он всемогущий, заботится лишь о делах небесных, другие боги повинуются ему, выполняют возложенные на них обязанности, и что они от крови его происходят и каждый из них тем важнее, чем ближе он стоит к этому богу богов".</span>
Александр Ярославович Невский – князь, который занимает в российской истории особое место. В древнерусской истории он самый популярный персонаж. Описание Александра Невского говорит о том, что он был защитником Отечества, бесстрашным рыцарем, который посвятил жизнь своей родине.<span />
Не совсем так, он не бегал за девушками, а любил бродить по Киеву, не слишком-то любил шумные компании, в отличеё от своего брата Остапа.
Драма-феєрія "Лісова пісня" — це твір, який можна вважати унікальним у всьому світовому письменстві. З'явився він, за словами самої Лесі Українки, в результаті її спогадів про дитинство, проведене на Волині, коли її навіки зачарував образ лісової русалки. Вона згадала казкову розповідь про мавку, що чула ще у дитинстві. Цей казковий образ — плід народної фантазії — Леся Українка не просто перенесла у свій твір, а очистила від усього другорядного, несуттєвого, наділивши часткою своєї власної душі. В образі Мавки письменниця втілила свої найкращі мрії про вродливу, обдаровану, волелюбну людину, наділену рідким даром — пристрасно й щиро кохати та відверто виявляти свої почуття.
У Мавці гармонійно злилися духовне багатство і зовнішня краса. Вона "зовсім така, як дівчина... як панна, бо й руки білі, і сама тоненька..." Великі очі, що грають усіма кольорами, розкривають ЇЇ швидке і глибоке сприйняття дійсності, вразливу і добру душу. Довгі коси і зоряний вінок на голові, любов до квітів свідчать про її естетичний смак, нестримний потяг до прекрасного. Вона любить і береже природу, адже і сама є її невід'ємною частиною. Вона тонко відчуває музику, в звуках Лукашевої сопілки пізнає його ніжну та обдаровану натуру. її мрії високі й світлі, як самоцвіти:
/ снилися мені все білі сни:
на сріблі сяяли ясні самоцвіти,
стелилися незнані трави, квіти,
блискучі, білі...
Мавка горда й волелюбна