Тонкий настолько унизился перед толстым , своим другом, что Толстому стало так противно, что он плюнул на все и ушел от своего друга детства, не попрощавшись.
Видимо потому, что именно главная героиня становится центром лирического сюжета романа. Несмотря на свою скромность и незаметность, она становится предметом любви и обожания всех, кто встретится с нею. Из-за Маши сражаются на дуэли Гринёв и Швабрин. Из-за неё Гринёв отправляется в ставку Пугачёва на верную смерть, из-за Маши Пугачёв проявляет царскую милость. Именно Маша потом вызволит Гринёва из тюрьмы.
Ішов підпасок і тягнув позад себе батіг, потім хвацько стрельнув ним, сказавши дядькові Степану, що йому потрібен кінь для приводу. Шептало зіщулився від звуку батога, шарпнувся разом з іншими кіньми в закуток й гидливо підібрав губи, бо ненавидів табун, гурт і загорожі. Спочатку бригадні коні глузували з нього, потім самі стали його обходити.
Неприємна, знайома млявість — провісниця всяких прикростей — закралася в груди коневі. Звичайно, візьмуть його, хоча завтра вихідний і хотілося 6 відпочити. З конюхом у Шептала особливі стосунки: той його не б’є, не посилає на важку роботу, бо він — білий кінь, а потрапив у бригадне стовпище через злий випадок.
І все-таки вибір упав на Шептала, який вважав принизливим для себе цілий день ходити по колу або в упряжі по вулицях святкового міста (хай соромно буде людям, які загнуздали його, білого коня!).
Шептало шукав виправдання конюхові — значить, він не міг інакше вчинити. Ще коли його, молодого й гордого, привчали до упряжі, ганяли до сьомого поту, до кривавих рубців, він зрозумів, що люди рано чи пізно його зломлять, тому краще прикинутися покірним. Він не розумів деяких коней, котрі на кожному кроці намагалися суперечити, огризатися, адже цим нічого не досягнеш, окрім батога.
Шептало йде трохи ззаду й уявляє, що не його женуть на водопій, а він жене і табун, і конюха разом з ними. Він піднімає голову й ласкаво, заклично ірже. Але його тут же наздоганяє Степанів батіг і лайка. Образа була така несподівана, така болюча, що Шептала охопив відчай. Він побачив своє підневільне, принизливе становище без прикрас.
Первое. Размышления рассказчика о судьбе станционных смотрителей.
2.Первая встреча со смотрителем и его дочерью.
3.Вторая встреча и события в жизни Самсона Вырина:
а) Дуня обманом уезжает с ротмистром Минским в Петербург;
б) поездка смотрителя в столицу за Дуней;
в) Минский выгоняет смотрителя.
4.Смерть Вырина и опоздавшее раскаяние его дочери.
Ответ:
За окном листопад,
Дождь идет невпопад...
И намокнут <em>листочки,</em>
И увянут <em>цветочки.</em>
аабб - парная рифмовка