Аудио сказка Джанни Родари "Как Алиса в море побывала". Алиса очень любила купаться в море. Она хотела превратиться в рыбку. "...Однажды утром она пришла на пляж раньше обычного и встретила там мальчика, который собирал морских ежей и моллюсков. Мальчик был сыном рыбака и прекрасно разбирался во всём, что касается моря. - А не знаешь ли ты, как превратиться в рыбу? - спросила у него Алиса. -Ну, это проще простого! - ответил мальчик. - Могу хоть сейчас показать.- Он положил на камень узелок с ежами и моллюсками и прыгнул в море. Прошла минута, прошла другая, а мальчик всё не всплывал на поверхность. А в том месте, где он нырнул, вдруг показался из воды дельфин и давай кувыркаться между волнами... Наигравшись, дельфин легко взмахнул хвостом и уплыл в море. А на том месте, где только что был дельфин, вдруг появился мальчик. - Видела, как это просто? - улыбнулся он. - Видела, - ответила Алиса, - только у меня, наверное, не получится. - А ты попробуй. Алиса бултыхнулась в воду... Алиса опустилась на большую двустворчатую раковину... Едва Алиса коснулась раковины, она тут же захлопнулась и заперла Алису вместе со всеми её мечтами... Но какая тишина, какая свежесть и покой царили тут, на дне морском. Хорошо было бы оставаться тут навсегда и жить на дне моря... Она вспомнила о маме... Потом Алиса вспомнила о папе... Она изо всех сил уперлась руками и ногами в створки раковины, приоткрыла их, выскользнула наружу и скорее поплыла наверх... И Алиса побежала домой. Она никогда и никому не рассказывала о том..."
Яркий, насыщеный, светлый
Нещодавно на уроці зарубіжної літератури ми вивчали твір В.Бикова «Альпійська балада». Мене відразу захопив сюжет повісті. Коли я дочитала до кінця, була вражена ще більше. Це трагічна історія людського життя під час другої світової війни. Я побачила справжню велич, силу і красу звичайних людей у страшні воєнні часи.
Головний герой утікає з концтабору. «Звірі» вийшли на полювання, його переслідували пащі натренованих собак. Багато довелося пережити Іванові у його нелегкій дорозі на волю. Знайомство із Джулією. Зустріч з голодним божевільним і його загибель. Іван дуже хотів його врятувати, але не міг, бо інакше би усіх зловили. Совість не дозволяла кинути напризволяще Джулію, він ніс її, коли вона була знесилена і втратила віру на порятунок. Джулія перев’язувала рани, що боліли і дошкуляли йому. Почуття кохання, що спалахнуло у такий тривожний час, додало сили утікачам. Ми бачимо, що справжні люди є добрими, щирими і людяними навіть тоді, коли перебувають у нелюдських умовах.
Наприкінці твору вражає самопожертва головного героя. Глибокий сніг ховає Джулію від ворогів. Іван загинув, але своїм вчинком врятував дівчину.
<span> На жаль, твір воєнної тематики перегукується з сьогоденням. На сході країни триває війна. Там також є герої: сміливі, сильні, готові до самопожертви. Вони здатні протистояти долі, готові до важких випробувань</span>
ты ....... и ты безнадёжно ол