Яркое солнце, чистое голубое небо, длинные жаркие дни — это основные признаки прихода долгожданного лета. Природа наливается всевозможными радужными красками: деревья и кусты одеваются в пышные одежды из зеленых листьев, цветы радуют буйным цветением и невероятными ароматами, а лесные ягоды наливаются соком. Все это настолько завораживающее зрелище, что хочется видеть его постоянно, вдыхать пьянящий аромат без остановки и передышки.В летние дни солнце особенно активно. Его палящие лучи греют землю, проникая в самые потайные места, воду в реках, озерах и морях. В моменты, когда его активность достигает своего апогея, хочется спрятаться в тень, а также найти желанную прохладу. Под его действием асфальт накаляется до предела, воздух становится горячим, что даже трудно дышать, и это все продолжается до заката, пока солнце не спрячется за горизонтом и ночь не окутает городскую местность.После длительной жары приходит спасение в виде прохладного дождя. Летние осадки всегда сопровождаются грозой с громкими раскатами грома и яркими стрелами молний. Это долгожданная влага немного охлаждает землю, которая до трещин просохла под действием летнего зноя, наполняет ее живительной влагой, жизненно необходимой для всех растений и живых существ. Птицы тоже радуются этому событию, плещутся в лужах и поют свои песенки.
Вопрос можно и не задавать.Так как тебе всего лишь нужно взять книгу и написать про неё.Если же тебе лень то вот.
Гидке каченя
Так добре було за містом, "було літо! Жито жовтіло, овес зеленів, сіно склали в копиці, і на
зеленому лузі ходив чорногуз на своїх довгих червоних ногах та белькотав по-єгипетськи,— цієї мови він навчився від
матері. За полями та луками йшли великі ліси, а в гущавині лісів були глибокі озера. Справді, чудово було за містом влітку!
У сонячному сяйві лежав старий хутір, обведений глибоким каналом. Від стін каналу до самої води росли величезні лопухи,
такі високі, що маленькі діти могли сховатись під ними, стоячи на весь зріст. Там було так дико, як у глухому лісі, і там,
у своєму гнізді, сиділа качка. Вона висиджувала каченят. Сиділа вона вже давно, їй набридло сидіти, а гості приходили до
неї не часто. Іншим качкам було приємніше плавати в каналах, ніж сидіти тут, під лопухами, та кахкати з нею.
Нарешті, яйця почали тріскатись одне за одним.
— Піп-піп! — почулося звідти, і всі жовтки в яєчках ожили й висунули голівки.
— Ках-ках! — відповіла качка. Каченята незграбно повилазили, як уміли, і озирнулись на всі боки
під зеленим листям,— мати їм дозволила дивитись скільки завгодно, бо зелений колір корисний для очей.
— Який світ великий! — дивувались малята.
Ще б пак! Зараз для них було-куди більше простору, ніж у яйцях!
— Ви думаєте, що це вже й весь світ? — сказала мати.— Він тягнеться ще далеко, ген по той бік
садка, аж до ниви, але там я й сама ніколи не бувала. Ну, ви вже всі тут? — спитала вона, встаючи.— Ой, ще ні! Найбільше
яйце і досі лежить... І коли цьому буде кінець? Скоро мені це зовсім набридне,— і вона сіла знову.
— Ну, як справи? — спитала стара качка, що прийшла її одвідати.
— Довго тягнеться з одним яйцем,— відповіла качка-мати, що сиділа,— ніяк не хоче тріскатись.
Але подивись на інших,— чи це не наймиліші каченята з усіх, яких ми бачили? Усі як одне — викапаний батько? А він, негідник,
навіть не відвідав мене ні разу.
— Ану, покажи мені те яйце, що не хоче тріскатись,— сказала стара качка.— Повір мені, це індиче
яйце! Мене теж колись обдурили так, і я мала багато лиха й клопоту з малим. Вони ж бояться води! Я їх ніяк не могла туди
загнати; я вже й кахкала й клацала, але нічого не допомагало. Ну, покажи мені яйце! Так і є! Це індиче! Залиш його краще
та йди вчити своїх дітей плавати.
— Ні, я ще трошки посиджу,— відповіла качка-мати.— Коли я вже так довго сиділа, то можу посидіти
ще трохи.
— Ну, як хочеш! — сказала стара й пішла. Нарешті, тріснуло велике яйце.
— Піп-піп! — промовило пташеня і видряпалося звідти. Воно було таке велике та гидке!
<span>Качка подивилась на нього.</span>
Пушкин писал исторические повести, точнее повести, связанные с тем или иным историческим событием. Например, "Капитанская дочка" повествует нам от лица Петруши Гринёва о бунте Пугачёва.
Так же Пушкин писал оды русским правителям.
Лермонтов занимался тем же самым, что и Пушкин, т.к. А.С. был вдохновителем Лермонтова.
Плюсы в компьютере то что в компьютере можно очень быстро найти то что хочешь ну например в интернете а минус то что компьютер если сидеть долго вызывает заторможение мозга и он может сильно испортить зрение а книга то что она не такая вредная как компьютер а минус то что в некоторых книгах написано маленьким шрифтом и можно вообще ужасно зрение испортить короче типа того)