Бенджамин
Умный,смелый
мечтает,добивается,путешествует
Бенджамин добивается своей цели
Человек
1. Главный редактор - Алексей Ходорыч.
2. Зам. главного редактора - Валерия Меркулова.
3. Художники - Ольга Журавлёва, Полина Бреева, Владислав Ярцев.
4. Ответственный секретарь - Дарья Жураковская.
5. Дизайн, вёрстка - Сергей Малюта.
6. Литературный редактор, корректор - Ирина Масалкина.
Андрий - младший брат Остапа, Андрий был более хитрым зачастую рискованным нежели его брат участвовал в рискованных предприятиях, обладал очень настойчивым характером.
Остап - старший сын Бульбы, был очень упёртым и упрямым по началу не любил учиться но позже Тарас наказал ему что если не выучиться то на 20лет останется в бурсе(духовная школа) и тогда Остап стал упорно учиться и читать много книг и выбился в лучшие ученики. В рискованных предприятиях редко участвовал и никогда даже не пытался уйти от наказаний в отличии от младшего брата. Если он попадался тот никогда ни под какими пытками не выдал бы друзей и был очень прямо линеен
(P.S. нет книги рядом поэтому сноски сделать несмогу)
1) Автори пам'ятника — відомий радянський скульптор М. Г. Манізер і архітектор Й. Г. Лангбард<span>.
2)</span><span>Енгельгардт
3)</span><span>Остап Вересай
4) </span><span>«Хоть бы одним глазом взглянуть, одним ухом послушать», — так відзивалась мрія побувати в театрах Петербурга. Та повернутись додому, де він зможе створити сім'ї
5)Про події 1847 року. </span>Шевченко був заарештований 5 квітня 1847 р. на переправі через Дніпро у Києві.Шевченка допитував начальник <span>III відділу граф Орлов.
6) </span>Першим коханням молодого Шевченка була Оксана, його ровесниця. Родичі та знайомі закоханих були впевнені, що молоді одружаться, щойно досягнуть старшого віку. Але надії були марними — Тарас у валці свого пана Павла Енгельгардта мусив поїхати до Вільна. Розлука була несподівана і довга. Усе своє життя Шевченко згадував ту дівчину, яку колись кохав. Наступною жінкою, яку він кохав, була польська швачка Дзюня Гусіковська. У 1843 році Шевченко їде в Україну і там зустрів Ганну Закревську, якій згодом присвятив вірш «Г. З.». Наступними жінками, що займали місце в серці поета, були Варвара Рєпніна, сільська дівчина Глафіра та Агата Рускова, 16-річна актриса Катерина Піунова, яка, напевно, просто не наважилася пов’язати своє життя з модним, але скандально відомим художником, майже на тридцять років старшим від неї. Останнім коханням поета була 19-річна дівчина Лукерія Полусмак, яка наймитувала в Петербурзі. Простакувату дівчину Тарас зваблював дорогими подарунками, але вона не захотіла залишити столичного життя й переїхати в Україну, щоб жити в селі. Покинула поета й вийшла заміж за перукаря Яковлева. І лише 1904 року, після смерті свого пиячка-чоловіка, Лукерія Яковлева-Полусмак, залишивши дітей в Петербурзі, приїхала до Канева і щодня приходила на могилу Шевченка.
2)На ці гроші, дочекавшись неділі, він вирішив накупити дітям гостинців. Тарас Григорович вирушив на базар і накупив стільки ласощів, що ледве доніс до квартири . Подвір'я, посипане свіжою скошеною травою, манило дітей качатися й перекидатися. Але цим справа ще не закінчилася, по обіді перекупка привезла цілий віз яблук, груш, пряників, тощо. Це друге угощання відбулося вже за містом на прилеглому до Пріорки вигоні, куди господиня, боячись за цілість свого садка, випровадила галасливу ватагу разом зі своїм квартирантом.
«Тече вода в синє море...».
<span>Це один із перших віршів Шевченка, що дійшли до нас. Написаний 1838 у Петербурзі. </span><span>Вірш Тараса Шевченка під назвою «Думка» починається зі слів «Тече вода в синє море». Що малося на увазі найбільш видатним українським поетом, коли він писав ці рядки?
</span>У даному вірші розповідається про те, що козак пішов на чужину. Він залишив позаду батьків, рідну йому дівчину, хоча вони були йому дуже близькі. Він пішов тому, що вирішив шукати нове життя. Але з чого він взяв, що з чужими людьми буде краще, ніж зі своїми? У вірші розповідається, що на чужині дуже складно жити – ти нікому не цікавий, іноді навіть душевно поговорити нема з ким. Козак розраховував знайти на чужині краще життя, зустріти свою долю, покращити майбутнє. Але, здається, у нього зовсім нічого не вийшло – він залишився фактично сам і нікому не потрібний. Пройшло вже досить багато часу з тих пір, як він залишив будинок, а тому повернутися на батьківщину вже не можна – шляхи биті заросли тернами. Козак дивиться на журавлів, які летять додому, на воду, яка тече в рідне для неї море, і розуміє, що він ніколи не зможе зробити так само і приєднатися до тих, хто йому ближчий всього.
<span>Віршем Шевченко започаткував одну з магістральних тем своєї лірики — проблему змагання героя з долею.</span>