Первый Киевский князь из рода Рюриковичей.
Летопись говорит, что Рюрик, умирая, передал власть родственнику своему, Олегу,
так как сын Рюрика, Игорь был в то время очень мал.
Три года Олег княжил в Новгороде, а затем, набрав войско из варягов и подвластных
ему племен чуди, ильменских славян, мери, веси, кривичей, двинулся на юг.
Олег хитростью завладел Киевом, умертвив княживших там Аскольда и Дира, и сделал
его своей столицей, сказав: "Это будет мать городов русских".
Объединив славянские племена севера и юга, Олег создал мощное государство -
Киевскую Русь.
Со смертью Олега связано в летописи известное сказание, послужившее мотивом для стихотворения А. С. Пушкина "Песнь о вещем Олеге".
По счету летописца, Олег княжил 33 года, с 879 (год смерти Рюрика) по 912.
Рассказ о Вещем Олеге в летописи Нестора «Повесть временных лет»
О Вещем Олеге - древнерусском князе, жившем в IХ-Х веках, сообщают древние
летописи, его имя упоминается в исторических документах, но большинство сведений
о его жизни и деятельности дошли до нас в виде народных сказаний, в которых
реальные события тесно переплелись с легендарными.
Во многом легендарный характер имеет и рассказ о Вещем Олеге в летописном своде Нестора "Повесть временных лет". "Повесть временных лет" - наиболее ранний из
дошедших до нас летописных сводов.
Относится к началу XII веку. Свод этот известен в составе ряда летописных сборников, сохранившихся в списках, из которых лучшими и наиболее старыми являются Лаврентьевский 1377 г. и Ипатьевский 20-х годов ХV в. Летопись вобрала в себя в
большом количестве материалы сказаний, повестей, легенд, устные поэтические предания о различных исторических лицах и событиях.
Нестор называет Олега родичем новгородского князя Рюрика.
Но из других источников известно, что Олег не имел родственных связей с князем,
а был его воеводой и достиг высокого положения лишь благодаря своим личным достоинствам.
Он обладал выдающимся ТАЛАНТОМ полководца, а его мудрость и предусмотрительность были столь велики, что казались сверхъестественными.
Современники прозвали Олега ВЕЩИМ.. !
Удачливый князь-воин прозван "ВЕЩИМ", т. е. ВОЛШЕБНИКОМ
(правда, при этом летописец-христианин не преминул подчеркнуть, что прозвище
дали Олегу язычники, "людие погани и невеголоси"), но и ему не удается уйти от своей судьбы.
Под 912 г. летопись помещает поэтическое предание, связанное, очевидно,
"с могилой Ольговой", которая "есть.. . и до сего дни".
Это предание имеет законченный сюжет, который раскрывается в лаконичном драматическом повествовании.
В нём ярко выражена мысль о силе судьбы, избежать которой никто из смертных,
и даже "ВЕЩИЙ" князь, не в силах.
Возможно, что народная память о ВЕЩЕМ Олеге отразилась в образе былинного
князя-кудесника Вольги: Похотелося Вольге много мудрости:
Щукой-рыбою ходить
ему в глубоких морях,
Птицей-соколом летать под оболока,
Серым волком рыскать в
чистых полях.
В 879 году скончался Рюрик. Умирая, он завещал княжение Олегу и оставил на его попечение своего малолетнего сына Игоря.
Три года правил Олег в Новгороде, а затем, собрав сильную дружину и взяв с собой
Игоря, отправился покорять новые земли.
В то время обширные пространства РУССКОЙ земли были заселены многочисленными племенами.
РУСЬ не имела четких границ и не знала единых законов.
Киевский князь осуществлял свою власть только в нескольких узловых пунктах, контролировавших торговые пути.
Завершив войну выгодным миром, Олег со славой возвратился в Киев.
Поход этот создал ему огромную популярность в глазах не только Руси, но и славян, которые прозвали своего князя Вещим.
Легендарного князя ОЛЕГА можно назвать первым русским деятелем общенационального масштаба.
О князе ОЛЕГЕ было сложено много песен, легенд и преданий.
<span>Народ воспевал его МУДРОСТЬ, умение ПРЕДСКАЗЫВАТЬ БУДУЩЕЕ, его ТАЛАНТ великолепного военачальника, УМНОГО, БЕССТРАШНОГО и НАХОДЧИВОГО.</span>
Ответ:
Объяснение:
Жанр – соціально-психологічна драма.
Тема: духовне пробудження людини, її прагнення до вільного прояву себе як особистості.
Проблематика: проблема моральної відповідальності людини за свій вибір і за інших людей; «втрати ілюзій» під впливом обставин; істинних і фальшивих ідеалів і цінностей; проблема жіночої емансипації.
соціальний – зіткнення природних людських прагнень з нелюдськими, застиглими догмами суспільства; сюжетний – таємниця і «кримінальний» учинок Нори як несвідомий виклик буржуазному життєустрою, його законам; психологічний – «пробудження» і духовна боротьба Нори, її бажання по- справжньому розібратися в житті, усвідомити себе як особистість
Особливості композиції. (3 дії) П’єса має аналітичну композицію, що означає послідовне розкриття внутрішнього неблагополуччя і трагізму, які таяться під зовні пристойною оболонкою. Так поступово осягається внутрішня суть сімейного життя Хельмерів, на перший погляд, щасливого, але заснованого на неправді й егоїзмі. Дія починається із зображення ілюзії щастя і закінчується його поразкою. Дія п’єси розгортається протягом 3-х днів. «Ляльковий дім» – це розповідь про сім’ю, про людей, які прожили разом багато років, але так і не зуміли стати щасливими – класичний зразок соціально-психологічної драми. Центральна тема п’єси “Ляльковий дім” – становище жінки в суспільстві Сучасники сприйняли драму як маніфест фемінізму. Проблематика «Лялькового дому» не вичерпується «жіночим питанням»: йдеться про свободу людської особистості взагалі. У п’єсі компрометується не так «чоловічий світ», скільки суспільство 1870-х років, його норми і установки, мертві закони буржуазного світу. Композиція п’єси «Ляльковий дім» має аналітичний характер. Аналітизм її полягає в тому, що твір розпочинається показом зовнішньої ілюзії щастя, а закінчується катастрофою. Драматург доводить, що злагода, комфорт, у яких живуть його персонажі, а також нібито доброзичливі взаємини між ними є оманою. У такий спосіб він розкриває суперечності сучасного йому світу. Але драму Г. Ібсена називають не тільки аналітичною, але й інтелектуально-аналітичною, бо вона завершується інтелектуальним осмисленням персонажами власного життя. Проте герої Ібсена не є рупорами його ідей. Вони промовляють те, що диктує їм логіка власного характеру, психологічну глибину якого майстерно розкриває письменник.
Елементи сюжету «Ляльковий дім» Експозиція: переддень Різдва. Хельмер призначений директором Акціонерного банку. Нора весела, безтурботна й щаслива. Зав’язка: поява Христини (давньої подруги Нори), а потім Крогстада у Хельмерів. Христина за допомогою Нори одержує роботу в банку, а Крогстад з вини Торвальда її втрачає. Крогстад вимагає, щоб Нора вплинула на чоловіка. Розвиток дії. Крогстад шантажує Нору. Танець Нори. Хельмер одержує листа Крогстада. Страх Хельмера за своє суспільне становище. Крогстад повертає боргове зобов’язання Нори. Хельмер «пробачає» Нору. Кульмінація. Ідейна дискусія між подружжям. Нора заявляє про своє право самостійно мислити, а не приймати усе на віру, робити вибір, а не жити за чиїмись правилами, вільно висловлювати свої погляди, а не залежати від чужих думок. Розв’язка. Відкритий фінал. Щоб знайти себе і «стати особистістю», Нора залишає будинок і дітей. Символіка драми «Ляльковий дім» «Ляльковий дім» – це дім фальшивих цінностей, за якими крилися егоїзм, духовна порожнеча, роз’єднаність людських душ. У цьому домі не жили, а лише грали у кохання, шлюб, сімейну злагоду і навіть людську гідність і честь. Ялинка (була живою і красивою, і коли її зрізали поступово зав’яла) – подружнє життя Нори (ідеальні стосунки в родині були лише видимістю, насправді кожен із них, як Нора, так і її чоловік по-різному сприймали шлюб, і тому це призвело до трагічної розв’язки) Мигдалеве печиво (спочатку їла ховаючись від чоловіка, потім – відкрито) – внутрішнє «я» Нори (героїня була для чоловіка лише «лялькою», але потім вона вирішила показати себе зовсім з іншого боку, на що не сподівався чоловік) Образ Крогстада – неприємності (Нора грала з дітьми — і раптом зловіщою тінню з’явився Крогстад, який і розпалив вогнище у родині) Образ тарантели – передчуття невідворотності катастрофи (Нора танцювала, переживаючи глибокі душевні страждання, вона зрозуміла, що наближалася страшна гроза; танок за контрастом підкреслив напругу душевних сил Нори, адже вона танцювала у той момент, коли вирішувала її доля) Маскарадні костюми – ролі і маски героїв (зокрема Нори) у реальному житті (настане час, коли маски необхідно буде зняти, тоді настануть справжні неприємності, вирішити які швидко буде просто неможливо)
а) внутрішня дія; б) “дотекстова” зав’язка конфлікту; в) неоднозначне, дискусійне ставлення до героїв і проблем твору; г) відкритий фінал.
1. Е. И. Носов
2. "Кукла"
3. Рассказ
4.Основная идея рассказа - доброта и сострадание ко всему, что окружает нас.
5. Безразличное отношение людей к вещам приводит к жестокости по отношению ко всему живому.
6.Рассказ заставляет задуматься, почему люди равнодушные, безразличные, безжалостные.
Лирические миниатюры Ивана Сергеевича Тургенева из цикла «Стихотворения в прозе» были созданы незадолго до смерти писателя. Всего их 85. Часть произведений была опубликована еще при жизни автора, а некоторые гораздо позже – в 1929 году.
В своих маленьких историях Тургенев поднимает общечеловеческие темы. Это своеобразные притчи, которые по силе изображения, многогранности и философской глубине сложно сопоставить с другими творениями. Написаны они простым, но емким и образным языком в форме воспоминаний, снов, видений, житейских историй.