У наш час, багато проблем мiж батьками і дітьми. Напевно,так було і завжди, але зараз у часи комп ютерних технологій і цифрового телебачення, проблема загострилася,як ніколи раніше. Але у більшості випадків ініціатором конфлікту є саме батьки. Їх неувага та неповага до дітей, часто має несподівані наслідки. Так і у творі "Останній дюйм" автор описав непорозуміння між дитиною та батьком.
Герой - пілот - береться не за свою справу : він опускається на дно Червоного моря , де з ризиком для життя проводить підводні зйомки морських хижаків для телебачення. Письменник намагається розкрити складні й болісні переживання Бена , коли він , поранений акулами , збирає останні сили , щоб за всяку ціну врятувати сина , а головне - зламати глуху стіну відчуження , подолавши той « останній дюйм » , який відділяв його від власної дитини. Деві - десятирічний хлопчик , який розумів , що мати ним не цікавиться, а батько - стороння людина , «різкий і небагатослівний ». Хлопчик гостро відчував свою самотність і турбувався , що ж з ним станеться , якщо батько не випливе з морської глибини. Після обіду Деві запитує батька про те , чи відомо комусь про їх місцезнаходження . І, як завжди , батько грубувато відповідає: «Ти не бійся , нічого з тобою не станеться! » Історія поранення Бена змушує хлопчика забути про свої невеселих думках і серйозно поставитися до того , що сталося. Особа Деві було « сповнене жаху» , а від крові на руках він « зеленіє » , голос його тремтить від сліз і хвилювання . Вперше Бен придивляється до сина і думає: «Він , здається , хлопчик розвинений ». Так , цей хлопчина « був чимось схожий на нього самого : за дитячими рисами приховувався , можливо , твердий і навіть невгамовний характер». Бен зрозумів , що відповідає за життя сина. Якщо він і раптово загине , Деві залишиться сам , і його не скоро знайдуть у цій пустелі , а може , взагалі не знайдуть. <span>На хлопцеві лежить велика відповідальність,але заради життя свого батька, він впорався із тяжким та майже не нездійсненнім завданням. Але,врешті-решт, історія закінчується добре. І батько з сином переступають через межу непорозуміння,розуміючи, що вони один одном найближчі люди.</span>
Уездный город N в "Ревизоре" - это провинциальный город, который находится в глубинке России, где-то далеко от границ: "...Эк куда хватили! Еще умный человек! В уездном городе измена! Что он, пограничный, что ли? Да отсюда, хоть три года скачи, ни до какого государства не доедешь..." Город N - это небольшой, спокойный городок: "...А мне нравится здешний городок. Конечно, не так многолюдно – ну что ж? Ведь это не столица..." В уездном городе N творится беззаконие и произвол, поэтому приезд ревизора так пугает местных чиновников. Городничий (глава города) не следит за чистотой и порядком. На улицах собираются горы мусора, которые никто не убирает: