Кожен народ має свої книги, що беруть витоки з далекого
та стародавнього фольклору. Національні літератури відображають специфіку життя
– образ думки людей різних країн, їх культуру, побут і традиції. Мистецтво
слова кожного народу оригінальне і своєрідне.
Але є проблеми, які хвилюють всіх людей у всі часи,
незалежно від їх національності, умов життя, соціального стану. Кожне покоління
знову і знову ставить перед собою глибокі філософські питання: що є життя і
смерть, що є любов, як влаштований світ і людина, в чому сенс життя, які
цінності стоять вище всього, що є Бог... Ці питання відображаються, в тому
числі і в літературі, і носять назву «вічних мотивів».
Одним із загальновизнаних геніїв світової літератури, що
розкрили глибини людської душі, є англієць У. Шекспір, який жив у 16
столітті. Його п'єси – глибоко філософські твори, що зачіпають важливі питання
буття. Так, трагедія Шекспіра «Гамлет» малює вічний конфлікт, протиборство
людини і навколишнього світу.
Герою трагедії, молодому принцу Гамлету, відкривається
страшне: він дізнається, що його батька в боротьбі за престол отруїв рідний
брат. У цьому злочині брала участь і мати Гамлета – королева Гертруда.
Юний герой знаходиться в жаху і повній розгубленості. Він
розчаровується у всьому світі і всіх людях – чого можна очікувати від них ,
якщо найближчі виявилися підступними і цинічними зрадниками?
Таким чином, Гамлет виявляється один на один з
несправедливим світом, а, вірніше, зі своїми ілюзіями щодо цього світу. Він
починає сумніватися в цінності і доцільності життя взагалі – якщо зло таке
сильне і непереборне, чи є сенс жити?
Але поступово Гамлет розуміє і приймає свою місію – «вправити»
суглоби «часу», що вивихнулися. Він вступає в боротьбу зі Злом, бажаючи
відновити справедливість, «хід часу» і співвідношення Світла і Темряви. У
результаті цього протиборства герой вирішує для себе багато питань, основним з
яких є питання про сутність смерті. У підсумку він приходить до усвідомлення,
що смерть перетворює людину в ніщо, а життя – це вічне протиріччя між
реальністю та ідеалами.
<span>Таким чином, вічні мотиви у світовій літературі
допомагають висвітлювати важливі сторони людського буття, вони пов'язані з
глибокими філософськими проблемами. Людині завжди важливо було зрозуміти, хто вона,
де знаходиться і куди йде. Світова класика відповідає на ці питання, допомагає
читачеві знайти своє місце в житті, зрозуміти і засвоїти неминущі цінності,
розставити свої пріоритети.</span>
Значит, что потомки, то есть мы благодарим тех, кто был до нас за что-либо.
Должно быть слышал (а) это слово . Особенно в истории и в литературе .
Что же это такое ?Миф сказание, предание повествование, в виде текста передающее представления людей о мире, месте человека в нём, о происхождении всего сущего, о богах и героях, обо всем тем не менеем сдесь и описывается истина этого мира .Они рассказывают о повседневной жизни человека ,но также с увеличением . Текст может быть и маленьким,но и большим.
Битва за урожай - битва за жизнь процветание ,сытный друг -добрый друг ,веселый , живой хлеб -расстения же живые вот и пшено живое а пекут из пшены ,хлеб всему голова
Чацкий мчится к своей возлюбленной. Он счастлив, рад её видеть, уверен во взаимности. Вначале даже не догадывается, что Софья любит другого. При встречи он шутит, и вспоминая общих знакомых, колко отзывается о Молчалине. Софья затаивает злобу. Чацкий не замечает холодности Софьи, но в конце произведения, когда он становится свидетелем разговора Лизы, Молчалина и Софьи, понимает, что она отвергла его. Ему больно от того, что Софья предпочла ему Молчалина - мелкого, алчного типа, и от того, что он искренне любил её, а она предала его чувства и распустила слух о его безумии. Александр Андреевич потерпел поражение, а значит оказался побеждённым в этом любовном треугольнике. Хотя Софья и Молчалин тоже не добились своих целей. Выходит победителей нет.