ПочИет !
........................................................
Герой рассказа "Бежин луг" Четырнадцатилетний Федя был сыном богатого крестьянина, и одет Федя был немного лучше своих друзей. Он был стройным мальчиком с тонкими чертами лица и белокурыми кудрявыми волосами. На его лице постоянно была лёгкая улыбка. Было видно, что в поле он выехал не по нужде а для забавы - ведь для деревенских мальчишек такое событие праздник.Его внешность была неказистой: огромная голова, непричесанные волосы, бледное лицо, неуклюжее тело. Но Иван Петрович восхищается его "смелой удалью и твердой решимостью", когда он, безоружный, ночью поскакал один на волка и нисколько этим не хвастался. Уделил внимание и его одаренности: глядел Павлуша очень умно и прямо, "да и в голосе у него звучала сила". На одежду автор обратил внимание в самую последнюю очередь. Состояла она из простой рубахи и портов. Павел ведет себя спокойнее и храбрее всех: после страшной истории, рассказанной Костей, он не побоялся, а успокоил мальчиков и перевел разговор на другую тему. Сам Павел, смышленый, умный мальчик, только слушает истории о «нечисти», рассказывает о реальных событиях, происходивших в его деревне во время солнечного затмения. Десятилетний Костя привлек внимание охотника задумчивым и печальным взглядом его черных блестевших глаз. Лицо Кости маленькое, худое, сам он низкий. Мальчик очень суеверный, верит в водяных и русалок, о которых рассказал остальным ребятам. Он подражает взрослым, в своей речи часто говорит "братцы мои". Автор назвал Костю трусишкой за страх перед волками, сопоставляя его с Павлом. Но Костя был добрым мальчиком. Он очень жалел Феклисту, мать утонувшего Васи. Одет он так же бедно, как Павел.
Веди, Біблія, Коран- це священні книги людства. Уявити історію людства, його культуру неможливо без визначних пам’яток минулого — священних книг народів світу. Веди — одна з найдавніших книг світу, пам’ятка давньої індійської літератури. Веди допомагають зрозуміти духовну культуру Індії. Саме тому до текстів вед зверталися і звертаються митці різних країн світу, а веди стали не тільки пам’яткою релігійної культури, але й літератури. Найяскравішою пам’яткою літератури є Біблія. У грецькій мові слово «бібліа» означає «книги». Але для багатьох поколінь людей різних народів це слово стало символом віри. Віруючі сприймають Біблію як суцільний текст Святого Письма, хоча книга ця складається з багатьох творів, створених у різні часи, різними авторами, на різних мовах. Коран — це збірка проповідей Мухаммеда, які звернуті до язичників, що ще не прийняли ісламу, повчальних оповідок, молитов тощо. Проповіді Мухаммеда розташовані в Корані без певної тематичної системи. Сури Корану складаються з нерівної кількості змістових відрізків (айат, у перекладі — «знамення» або «чудо»), їх подано в Корані не за змістом чи хронологією, а за принципом зменшення розміру. Від сури до сури наполегливо проголошується думка про всемогутність і справедливість єдиного бога — Аллаха. Священні книги народів світу відігравали і відіграють важливу роль у духовному житті людства. У цих книгах відтворюється узагальнений життєвий і духовний досвід багатьох поколінь різних народів, етичні норми, що їх прагнули залишити нащадкам. Ідеї, сюжети, образи священних книг надихали і надихають митців на створення нових творів.
Все должны до одного
Крепко спать до цифры пять
Ну хотя бы до того
Чтоб отмычки отличать
Как ни странно, но в этой главе Печорина раскрывают больше всего. Этот человек оказывается необыкновенно романтичным, которого влечёт свобода действий и независимость. Поступки его становятся безрассудными, непредугаднными, однако он потерян, и застрял между этим сладким миром и нашей реальностью