1)Получившим свободу,духовно освободившимся,можно назвать юриста,провёдшего 15 лет в добровольном заточении.Заключив пари,молодой ,алчный юрист посвятил себя изучению книг,осмыслению бытия,бренности мира.Он обрёл духовную мудрость,освободился от мирских предрассудков и страстей,презрел материальные ценности,постиг тайну духовной свободы,понял неизбежность конечности бытия.А банкир обнищал не только материально,но и духовно.
2)Главная мысль произведения-это переосмысливание жизненных ценностей,оставшись наедине с собой,каждый человек выбирает что важнее в жизни.Мудрость,приобретённая через книги,где выражены мысли других людей о тайнах бытия,помогает понять неизбежное,всё в мире бренно и бытиё конечно,бесконечна может быть только вера,делающая душу бессмертной.
У монолозі йдеться, я думаю, про життя і смерті. "Бути чи не бути" для Гамлета - це жити чи ні. Жити таким життям, яким живуть в Данії, він не може і не хоче. Це для нього духовна смерть. Тому більш чесним він вважає смерть фізичну, яка є формою протесту проти брехливих законів світу. Я вважаю, "бути" - значить вести боротьбу тут, на землі, щоб не терпіти "гніт вельможі, зверхника зневага, влади свавілля", а "не бути» - це відмовитися від боротьби, "скоритися долі, і біль від гострих стріл її терпіти ". Гамлет вибирає "бути", що означає взяти на себе відповідальність за світове зло, за всі недосконалості і страждання людей на землі. Гостро відчуваючи свою самотність, усвідомлюючи своє безсилля, він все ж таки кидається в бій і гине, як борець, заповідаючи нам зразок поведінки людини. Отже, дивлячись на Гамлета, ми повинні боротися зі злом, в якому б вигляді воно не було. Учитель. Так, Господь дає волю людині, і вона вибирає свій шлях на землі. У Біблії, глава 1:27, йдеться: "Це даю тобі життя і смерть. Вибирай, що хочеш ". Я думаю, що кожен з вас обере собі життя, щоб своїми справами тут, на землі, заслужити Вічність у Бога і вдячність нащадків. На мою думку, Гамлет і Офелія - зовсім різні люди. Бунтівна душа Гамлета не знайде в ній опору і підтримки. Наївна Офелія просто не розуміє його, як не знає і не розуміє самого життя. Я підтримую таку думку, так як коли любиш, готовий жертвувати навіть життям, як це зробила відома нам героїня Джульєтта. Вислухавши наказ батька, Офелія кориться йому, тим самим зраджуючи коханого. Ми говорили на попередніх уроках, що вона жертва батьківського виховання і етикету, але я не погоджуюся з цим, так як Офелія живе ніби з закритими очима, вона могла піти наперекір і бути щасливою з Гамлетом, якби підтримала його. А я підтримую і не засуджую Гамлета, коли він говорить: "Не вір нікому, йди в черниці". Гамлет у всьому розчарувався, а тут ще й зрада коханої. Але Гамлет, як істинний гуманіст і християнин, бажає вберегти улюблену від пліток світу, гріха, радить йти в черниці, в монастир, під захист Божу. "Коли б ти навіть була цнотлива, як лід, і чиста, як сніг, однак не втечеш від поговору", - говорить він як застереження. Я погоджуюся з вашими думками, тому що людина має високу місію в житті - самостійно приймати рішення, тим паче відстоювати правильні власні судження. У словах Гамлета ми чуємо відгомін голосу самого Шекспіра. Цей образ - рупор письменника гуманіста, якого хвилюють ті ж проблеми, і він намагається знайти відповідь. У тому, щоб творити добро, бути вірним у всьому, боротися за свою любов, цінувати дружбу, людську гідність, цінувати саме життя і знайти своє місце в ній, боротися зі злом, зрадою, ницістю, які ведуть до смерті. У всі часи і в різні епохи між добром і злом точилася непримиренна боротьба. Вона і народжувала борців за ідеали честі, добра. На прикладі головного героя ми вчимося шукати істину: рости духовно, ставати мудрішими, шукати свою дорогу, йти нею до мети, долаючи різні перешкоди і терни, щоб довести самому собі і оточуючим, на що ти здатний. Чотири століття трагедія "Гамлет" служить людству дзеркалом, в якому кожна епоха бачить своє неповторне обличчя. Щоразу зображення змінюються, відображаючи дух свого покоління. Тому трагедія не сходить зі сцен театрів світу, кіно і телеекранів. Я думаю, сенс життя полягає в боротьбі. Вислухавши думки своїх товаришів, я змінила, свою точку зору на протилежну. Я думала, що Гамлет - людина нерішуча, так як довго йде до помсти. Наприклад, думав, чи варто людину позбавляти життя, не переконавшись у його злочині. Отже, я думаю, - ми повинні в своєму рішенні бути розважливими у всьому.
1. смысл эпиграфа состоит в том что молодые люди должны слушать то что говорят уже знающие много старики.
2. Капитан Миронов при получении донесения ведет себя спокойно, он приказывает привести к нему пленного башкирца чтобы тот рассказал Все что знает.
3. во время допроса башкирца Гринёв испытывает смешанные чувства одновременно ему жаль старика но и также он испытывает к нему некое отвращение из-за его внешнего вида, когда Гринев увидел то что увидел что башкирца нет языка он испытал ужас
Летописный жанр – это исторический жанр древнерусской литературы, существовавший в 11–17 веках.Летопись – особый вид исторического повествования по годам (летам). Русское летописание возникло в XI в. и продолжалось вплоть до XVII в. Достигнув значительного развития в XI-XII вв., летописание затем из-за монголо-татарского нашествия приходит в упадок. Во многих летописных центрах оно угасает вовсе, в других сохраняется, но носит узкий, местный характер. Возрождение летописного дела начинается только после Куликовской битвы (1380). Древнерусское летописание дошло до нас в составе более поздних (в основном XIV-XV вв.) летописных сводов. Крупнейшим летописным сводом Древнерусского государства является "Повесть временных лет" (написанная в начале XII в.).Хронограф (греч. - время + пишу) – историческое сочинение, знакомившее древнерусского читателя со всемирной историей: от сотворения мира до правления византийских императоров и современных им событий русской истории. Первый хронограф на Руси появился в XI в. (не сохранился). На рубеже XV-XVI вв. был создан русский хронограф (на его основе в 1599 и 1601 гг. написаны еще две пространные редакции), который явился своеобразной исторической энциклопедией. Вторая редакция Русского хронографа появилась в 1617 г. В ней были использованы новые источники, большое внимание уделено Смутному времени в России. Хронограф широко распространялся в рукописях.Ансамблевый жанр – жанр, включающий в себя разнообразные жанры. Например, «Повесть временных лет» - это ансамблевое произведение, так как в нее входят разнообразные жанры как то: сказание, житие, молитва, собственно летописное повествование, летописная повесть, кодексы, договоры.<span>
</span>