Для чего нужны разные книги?
Я считаю, что людям нужны разные книги, потому что сами люди разные, и интересы у них тоже разные. Есть книги для самых маленьких? тех, кому пока читают вслух мамы и папы. Есть книги для тех, кто только учится читать сам. Есть книги для подростков - интересные, веселые, с приключениями. Есть разные книги для взрослых - от философских размышлений и поэзии до детективов и фентези - ведь взрослые тоже любят приключения и таинственные истории.
А кроме художественных книг, есть и учебники, и научные книги, и научно-популярные, есть и разные справочники. Для тех, кто изучает иностранные языки, печатают словари и самоучители. В общем, для каждого человека найдутся книги, которые ему будут интересны.
<span>Русский романс, как и всякое новое культурное веяние того времени, возник первоначально в столичной дворянской среде, а после завоевал и провинцию. Он был специально создан для атмосферы светских вечеров для людей, не обеспокоенных проблемами насущного выживания. Однако По прошествии некоторого времени, когда романсами стали стихотворения знаменитых поэтов, а музыку к ним написали не менее знаменитые композиторы, романс проник и в народную среду, где оценили его хорошо выпеваемую искренность и сердечность. Соответственно появились и различные разновидности романса, обращённые к тому или иному социальному слою: «усадебный» (А. А. Фет, А. К. Толстой, Н. А. Огарёв, А. Г. Майков), «городской» (Я. П. Полонский), «мещанский» и «цыганский» романсы (А. А. Григорьев, Я. П. Полонский, А. А. Блок).</span>
Без труда не вытянешь рыбки из пруда. Крестьянскими мозолями баре сыто живут. Крестьянин не языком работает, а плугом.
Гера-рим. Юнона Покровительница семьи и брака, супруга Зевса
Михайло: «І не саме великий, але плечистий і сильний, а з лиця мов у якої дівчини, лише що над устами засіявся вус. Дівчата в селі знали добре, який він був, одначе він держався від усіх так далеко, був такий соромливий і замкнений, що ніхто не міг про нього сказати, щоб глядів за одною довше, ніж за другою.
Такий був Михайло! Просто пішов до бурдея, не ївши, щоб товару подивитися, за всім доглянути; аби на завтра пристарати до орання, аби братися до землі.»
Сава про нього так казав:"Михайло був баба, хоч був сильний, як медвідь, і плечі у нього, як у великана, садив на них мішки, як ніщо; хоч, щоправда, до роботи був здатний, як рідко хто перший-ліпший. Але серце було у нього м'яке, як тісто!..".
«Михайло був мов образець! І не саме великий, але плечистий і сильний, а з лиця мов у якої дівчини, лише що над устами засіявся вус. Дівчата в селі знали добре, який він був, одначе він держався від усіх так далеко, був такий соромливий і замкнений, що ніхто не міг про нього сказати, щоб глядів за одною довше, ніж за другою». «Його висока горда постать перевишала всіх, мов дуб, а на його тепер ясно освітленім лиці з узад зачесаним волоссям, що спадало на плечі, із вузьким білим чолом, відбивався цілий настрій його душі. Несамовита відвага незвичайної хвилі і жаль».