Надо ответить на вопросы когда ты пишешь отзыв:
О чём этот рассказ и какова его основная мысль?
Где и когда происходят действие?
Какой герой особенно понравился?
Что в книге произвело наиболее сильное впечетление?
Жил-был Иван дурак, его прозвали нынче так в народе. Любил он петь и танцывать, но вот науку не любил он изучать. Ему твердили палкой колотили ему не так не сяк, а потому что он дурак которого прозвали так. Прошли года и парень этот стал знаменитым человеком. Любовью, добротой и смехом стал Ваня милым человеком) Мораль сей басни такова, не смейся ты над человеком никогда!
Война. От этого слова многих бросает в дрожь. Она унесла жизни миллионов людей, унесёт столько же, только повод дай.
События, происходящие на войне ужасны. Весь народ старался как мог помочь бедным солдатам, оставшимся один на один с жутким страхом. Им посвещали песни, стихи. Многие поэты знали не по наслышке, как. тяжело служить на фронте.
В стихотворении Симонова можно проследить горечь от потери родственников, крова, страх, окутывающий людей во время войны.
Твордовский в своём стихотворении приподносит тоже самое, но изящнее, легче.
Война- это ужасно, и мы никогда не должны повторять её. Более того, должны сделать всё, дабы такого не случилось.
Основная мысль: доброта, уважение, отзывчивость к другим людям вокруг тебя.
Відповідь:
Пояснення:
«Гуси-лебеді летять».
Повість “Гуси лебеді летять” є прикладом поетичної розповіді письменника Михайла Стельмаха про своє дитинство. Саме гуси на початку і наприкінці твору символізують плин книги життя, де найяскравішою сторінкою для кожного є його дитинство.
Бачимо, що Михайлик був жвавий і веселий хлопець, схильний як до глибоких роздумів, так і до смішних витівок. Злиденне життя зробило його співчутливим до бідних. Тут мимоволі згадується гарбузове насіння, яке передавали дитячі рученята голодним подорожнім. Хлопець вирізнявся серед інших допитливістю. Дідусь часто розмовляв з малим, а онук любив слухати казки, які зачаровували своєю казковістю і торжеством добра. Розповідав про велич природи, про необхідність дбайливого ставлення до неї. Тому Михайлик зростав спостережливим, захоплювався красою рідного краю, мріяв побільше дізнатися про рослини і тварини. Розумів, що в цьому йому звичайно допоможуть також книжки. Мова хлопця була наповнена дотепними висловами, фразеологічними зворотами , які є перлинами народної мудрості.
Не дивлячись на те, що Михайло Стельмах походив з небагатої сім’ї, але дитинство його, оточене любов’ю та турботою, можна назвати щасливим.