Ответ:
Избалованный ребенок, не самостоятельным, зависящий от своей матери, к которой будет относится плохо. Деспот, которому позволяли слишком много в детстве.
Объяснение:
Где стихотворение <<На волге>>
1. Кольцехвостые лемуры питаются: фруктами, листьями, цветами и травянистые растения.
2. Иннуиты - коренный жители Северной Америки.
Багато цікавих та повчальних ми читали на уроках української літератури. Та найбільше з усіх мене вразив "Федько-халамидник" Володимира Винниченка.
Головний герой - хлопець з бідної сім'ї на ім'я Федько. Його батько працює на друкарні. Мені подобається його чесність та відвертість. Він знає, якою має бути справжня дружба. Цьому його навчив батько. Звісно, він робить немало шкоди своїм сусідам (і не тільки). Але хто не був халамидником у дитинстві?!.
Інший хлопчик, Толя, - це син господарки будинку, в якому мешкає Федько з батьками. Толя хоче бути схожим на Федька, та все одно, залишається злим, хитрим та підступним. Він неймовірно заздрісний малий. Толя стає винуватцем трагічної загибелі Федька. Не дивлячись на те, що Федько врятував йому життя та брав його провину на себе, Толя не шкодує втраті. Уявіть, ця страшна подія не міняє хлопця на краще - він грається під час похорон Федька чижиком, якого виграв і забрав у Федчиної матусі.
Автор майстерно зобразив головних героїв та події твору. Настільки майстерно, що я ледь втримав сльози, читаючи книжку.
Тепер я хочу дізнатися, які ще твори є у Володимира Винниченка і обов'язково прочитаю їх. А всім тим, хто ще не знайомий з "Федьком-халамидником" - я раджу зробити обов'язково це.
(не мое)
Прежде всего, сопоставим двух героев рассказа, вдумаемся в их фамилии: Жилин – сильный, волевой человек. Он не рассчитывает на мать, не хочет перекладывать на ее плечи свои трудности. Он включается в жизнь татар, аула, постоянно что-то делает, умеет расположить к себе даже своих врагов – он силен духом. Именно эту мысль, прежде всего, хотел донести до читателя автор.
Костылин – беспомощный, слабый физически и морально, надеется только на выкуп, который пришлет его мать. Костылин не смог убежать из плена. Он остался не только в татарском плену, Но и в плену своей слабости, своего эгоизма. Писатель, рисуя данный образ, как бы говорит, что, не выбравшись из внутреннего плена, нельзя выбраться из плена внешнего.