Слюна обладает способностью нейтрализовывать кислоты и щелочи. В среднем за сутки у человека выделяется 1—2,5 л слюны. Слюноотделение находится под контролем вегетативной нервной системы, а центры слюноотделения располагаются в продолговатом мозге. Причем состав слюны автоматически регулируется в зависимости от состава пищи. Без стимуляции секреция слюны происходит со скоростью около 0,5 мл/мин. Слюна образуется в трех крупных слюнных железах – околоушной, подчелюстной и подъязычной. Отделение слюны уменьшается при стрессе, испуге или обезвоживании и практически прекращается во время сна и наркоза. Усиление выделения слюны происходит при действии обонятельных и вкусовых стимулов, а также вследствие механического раздражения крупными частицами пищи и при жевании. Слюна отличается высокими буферными свойствами, позволяющими нейтрализовывать кислоты и щёлочи и, таким образом, защищать зубную эмаль от разрушающего воздействия. Пока слюна не пропитает пищу мы не сможем определить ее вкус. Слюна собаки содержит лизоцим - антибактериальное вещество, которое и способствует быстрому заживлению ранок и ссадин. В слюне человека он тоже присутствует но в гораздо меньших колличествах. Слюна имеет температуру кипения в три раза больше, чем обычная вода. В момент поцелуя изо рта в рот поступает в среднем 60 мг слюны с различными органическими веществами, а также жиры, соли и около 20 тысяч бактерий, 95% из которых безвредные. В сутки коровы выделяют от 90 до 190 литров слюны, необходимой для пережевывания пищи. В США в бейсболе питчеру запрещено плевать на мяч, так как смазанный мяч летит по нетипичной траектории, затрудняя игру для бьющего. Во рту верблюда содержится до 3-х литров слюны, а разозлившись он выплевывает ее в обидчика на расстояние до 5 метров.
<span>
</span>
Український романтизм (фр. romantisme) — ідейний рух у літературі, науці й мистецтві. Визначальними для романтизму стали ідеалізм у філософії і культ почуттів, а не розуму, звернення до народності, захоплення фольклором і народною мистецькою творчістю, шукання історичної свідомості й посилене вивчання історичного минулого (історизм), інколи втеча від довколишньої дійсності в ідеалізоване минуле або у вимріяне майбутнє чи й у фантастику. Романтизм призвів до вироблення романтичного світогляду та романтичного стилю і постання нових літературних жанрів — балади, ліричної пісні, романсової лірики, історичних романів і драм.
Своїми ідеями і настановами, зокрема наголошуванням народності і ролі та значення національного у літературі і мистецькій творчості, романтизм відіграв визначну роль у пробудженні й відродженні слов'янських народів, зокрема українського. Першими виявами українського романтизму були: видана 1818 у Петербурзі «Грамматика малороссийского наречия» Олександра Павловського і збірка Миколи Цертелева «Опыт собрания старинных, малороссийских песней» з висловленими в них думками про глибоку своєрідність і самостійність української мови й української народної поезії. До виявів українського передромантизму зараховують також виданий у Москві 1827 збірник «Малороссийские песни» М. Максимовича і балади П. Гулака-Артемовського («Твардовський» і «Рибалка», 1827). Український романтизм виник не так як реакція проти не надто значного в українській літературі класицизму, а проти наявних у ній тоді бурлескних і травестійних традицій і розвинувся у великій мірі під впливом поглибленого вивчення народної творчості, з одного боку, та писань російських і польських романтиків — з другого. Зокрема чималий вплив на утвердження романтизму в українській літературі мали українські школи в російській і польській літературах. В російській літературі провідними представниками української школи були не тільки захоплені українською екзотикою (природою, історією, народним побутом і творчістю) росіяни (К. Рилєєв, О. Пушкін, Ф. Булґарін), але й численні українці, що писали російською мовою (О. Сомов, М. Маркевич, Є. Гребінка й особливо М. Гоголь). Визначальними були українські теми й українські екзотичні сюжети також для творчості польської української школи— романтиків А. Мальчевського, Б. Залєського й С. Ґощинського.
Г=Ц = 22%.
Г=Ц = 1889
Т=А = 50-22 = 28%
22% --- 1889
<span>28% <span> ---</span> x</span>
<span>X = 2404
Всего нуклеотидов = 1889*2+2404*2= 3778+4808=8586
</span><span>Т.к. молекула ДНК двухцепочечная, то в одной цепи - 4293 нуклеотидов.
</span><span>Длина одного нуклеотида - 0,34 нм
Длина фрагмента ДНК = 4293*0,34= 1460 нм
</span>
1)человек в одиночку не сможет выжить
2)человек становится разумным под воздействием общества
<span>3)человек рождается с задатками,которые он может развить с помощью общества
</span>Также это можно доказать на примере феральных детей. Это дети, которые росли вне контакта с людьми и без заботы человека. Таких детей воспитывают животные - собаки, волки и т.д. Известны случаи, когда найденных детей пытались реабилитировать, и некоторые погибали, а другие так и не научились заново прямо ходить и разговаривать.
☺