Люблю грозу в начале мая,
Когда весенний(эпитет), первый(эпитет) гром,
Как бы резвяся(олиц.) и играя(олиц.),
Грохочет в небе голубом.
Гремят(олиц.) раскаты молодые(эпитет)!
Вот дождик брызнул(олиц.), пыль летит(олиц)...
Повисли(олиц.) перлы дождевые(эпитет),
И солнце нити золотит(олиц.)...
С горы бежит поток проворный(эпитет),
В лесу не молкнет(олиц.) птичий гам(эпит.),
И гам лесной(эпит.), и шум нагорный(эпит.) —
<span>Все вторит весело громам(метафора)... </span>
А)А.КБарышников
Г)Ф.И.Зыков
Б)Н.О.Винокурова
Д)Д.С.Асламов
В)Новопальцев
Мифы придумывали народы, и каждый когда рассказывал миф, испраслял как ему хотелось.
За сонцем хмаронька пливе,
Червоні поли розстилає
І сонце спатоньки зове
У синє море: покриває
Рожевою пеленою,
Мов мати дитину.
Очам любо. Годиночку,
Малую годину
Ніби серце одпочине,
З Богом заговорить...
А туман, неначе ворог,
Закриває море
І хмароньку рожевую,
І тьму за собою
Розстилає туман сивий,
І тьмою німою
Оповиє тобі душу,
Й не знаєш, де дітись,
І ждеш його, того світу,
Мов матері діти.