Каролінгське Відродження – це стрибок, культурний підйом, який стався в VIII-IX століттях, під час існування імперії Карла Великого. Він охопив усі королівські династії Каролінгів, які розташувалися на території Німеччини і Франції. Термін Каролінгське Відродження був введений у 30-х роках 19 ст. французьким істориком Жан-Жак Ампером. У чому суть Каролінгського Відродження? Воно виразилося в утворенні шкіл, залученні освічених діячів до королівського двору, в розвитку образотворчого мистецтва, архітектури, літератури. Центром Каролінгського Відродження став гурток, створений при дворі Карла Великого. Іншими словами його називали «Академією» та нею керував Альбін Алкуїн – англосаксонський автор підручників філософії, богословських трактатів, математики. Він був ученим і радником Карла Великого, абатом Турського монастиря. Каролінгське Відродження стало можливим завдяки злиттю релігійної та інтелектуальної тенденцій. Воно породило нове мистецтво рукописної мініатюри, піднісши його на надзвичайно високий рівень. Фарби та золото темпери відрізняли писання, що призначалися для двору імператора. Прикладом цього може служити малюнок в Утрехтському псалтирі, виконаний пером. У ньому швидкі, лінеарні штрихи створюють ефект незвичайної виразності. Досягнення Каролінгського Відродження Крім того, що були відкриті світські і монастирські школи, велися викладання світських предметів. Серед них були – богословські дисципліни, граматика, риторика, арифметика, діалектика, астрономія, музика, природознавство, а також іноземні мови. Особливого розвитку досягла філософія і агіографія. Вчені і філософи складали цикли сказань і легенд. У монастирях і містах стали вперше вести аннали, які продовжували наступні покоління хроністів: Королівські аннали, Фульдського аннали. Але в другій половині ІХ століття почалися зміни в духовному житті суспільства заходу і Каролінське відродження змінилося спадом.
юго -запод корского моря
северо-восток корского моря
запад моря лаптевых
восток моря лаптевых
1-из-за присоединения Прибалтики, а также из-за попытки взять под свой контроль Финляндию , Лига Наций признала СССР агрессором,его исключили из состава этой организации.
2-проводилась механизация армии,был даже создан танк,превосходящий своими свойствами немецкие. Но квалифицированных людей,которые знали бы,как ею пользоваться было очень мало.
3-Германия и ее сюзники обладали большим количеством новейших образцов техники-самолетами,танками. Поэтому в начале войны они очень легко "заскакивали" далеко в глубь нашей страны.
<span><span>Горожане – торговля во времена феодальной раздробленности была выгодным, но трудным и опасным делом. Товар, упавший на землю, считался добычей ее владельца. В средние века говорили: «Что с возу упало, то пропало». На суше купцов грабили «благородные» разбойники — рыцари, на море их подстерегали пираты. За проезд через владения феодала, за пользование мостами и переправами приходилось много раз платить пошлины. Чтобы увеличить свои доходы, феодалы порой ставили мосты на сухих местах, требовали плату за пыль, поднимаемую повозками купцов.
В стране не было единой системы мер и весов, единой монеты, что также затрудняло производство и торговлю.
<span>^ Мелкие и средние феодалы</span> – нуждаясь в деньгах, феодалы постепенно заменяли барщину и продуктовый оброк денежным оброком. В этом случае крестьянин должен был теснее связываться с рынком. Он свободнее распоряжался своим временем и продуктами. Личная зависимость крестьян ослабевала. В то же время крестьяне чаще давали отпор феодалам, уходили в города, организовывали восстания, которые охватывали теперь не отдельные деревни, а целые области. Чтобы справиться с неповиновением крестьян, феодалам нужна была сильная королевская власть.
Мелкие и средние феодалы надеялись получить у короля защиту от притеснений своих сеньоров, а также большие доходы на королевской службе.
Духовенство - церковь несла большие потери от междоусобных войн и разбоя рыцарей.
<span>^ Крупные феодалы</span> – они более всего дорожили своей политической самостоятельностью. До XII века положение французского короля было крайне затруднительным. Домен (личные владения) Капетингов представлял собой сравнительно небольшую полосу земли по Сене и Луаре, тянувшуюся от Компьеня до Орлеана. Окружавшие его со всех сторон феодальные владения — герцогства Нормандия, Бургундия, Бретань, графство Шампань — превосходили королевский домен по размерам во много раз. Каждое такое владение имело свои законы, своих вассалов, свою монету. Крупные феодалы были «королями» в своих владениях, собирали налоги, вершили суд.</span><span>
</span></span>