З давніх-давен люди шанували Біблію як найсокровенніше та найсвятіше сховище Мудрості Божої. Гортаючи сторінки Вічної Книги,розуміємо основи,на яких формується людське існування,починаємо розуміти прості життєві істини та відкриваємо для себе безліч досі незвіданої мудрості. Кожна сторінка книги-неоціненна. Із Святого Письма черпаємо безліч корисних та важливих повчань-притч. А Заповіді Божі-є споконвічними правилами та повадирями у житті християнина. Не можна уявити життя без книги,що сіє зерна довіри ,надії на краще у серцях кожної людини. Та окрім того,що Біблія є надважливою релігійною пам”яткою,вона ,перш за все,є популярною літературною згадкою людства. Книга,що складається із Нового і Старого Завітів,написаних апостолами,є одною з найвідоміших і найдревніших літературниз згадок. Також часто зустрічала багато притч чи історій із Біблії. Свята книга вже протягом багатьох століть залишається предметом для вивчення та дослідження. Отже, Святе Писання- то не тільки Божі слова через перо апостолів, а й колосальна літературна згадка,яка вже протягом багатьох століть обговорюється і вивчається не тільки теологами, а й , перш за все, літераторами. Тому, враховучи те, що біблійні мотиви часто переплітаються із рядками художніх творів, те, що вислови і образи із Святого Письма викристовуються навіть в побудовому мовленні і те, що Біблія-важливий та один з найпопулярніших об`єктів для літературних досліджень; можна твердо і сміливо запевнити, що Біблія-важлива літературна згадка.
В образах Ольги и Татьяны А. С. Пушкин воплотил два наиболее распространенных типа женских национальных характеров. Поэт художественно выразительно подчеркивает непохожесть, разность сестер Лариных, отнюдь, однако, не противопоставляя их друг другу: они вовсе не антиподы, просто совершенно разные психологические типы. Верный жизненной правде А. С. Пушкин, описывая восприятие Татьяной отъезда сестры с мужем, свидетельствует, что его любимая героиня, несмотря на полную, казалось бы, поглощенность в мысли о своих любовных неурядицах, душевный хаос, очень болезненно переносит расставание с Ольгой (“...смертной бледностью покрылось ее печальное лицо”, “...и сердце рвется пополам”):
Настоящая фамилия Климентов.<span>Был старшим сыном в семье слесаря железнодорожных мастерски, в котором образ заглавного героя имеет автобиографические черты</span>
<span>Раскольников
больше является побежденным, т.к. Соня Мармеладова пробудила в нем раскаянье,
т.е. кардинально изменила его мышление, его образ жизни. Чувство раскаянье
является противоположным тем чувствам, которые Раскольников испытывал, когда
убивал Старушку Процентщицу. </span>