Акрополь- (греч. akropolis), возвышенная и укрепленная часть древнегреческого города, т. н. верхний город; крепость.
Афинский Акрополь(греч. akropolis, от akros – верхний и polis – город), возвышенная и укрепленная часть древнегреческого города, крепость, убежище на случай войны. На Акрополе обычно строили храмы в честь божеств-покровителей данного города. Наиболее знаменит Акрополь в Афинах.
Афинский Акрополь, представляющий собой 156-метровый скалистый холм с пологой вершиной (ок. 300 м в длину и 170 м в ширину), место древнейшего поселения в Аттике. В микенский период (15-13 вв. до н. э.) являлся укрепленной царской резиденцией. В 7-6 вв. до н. э. на Акрополе велось большое строительство. При тиране Писистрате (560-527) на месте царского дворца был построен храм богини Афины Гекатомпедон (т. е. храм длиною в сто шагов; сохранились фрагменты скульптур фронтонов, выявлен фундамент). В 480 во время греко-персидских войн храмы Акрополя были разрушены персами. Жители Афин дали клятву восстановить святыни только после изгнания врагов из Эллады.
В 447 по инициативе Перикла на Акрополе началось новое строительство; руководство всеми работами было поручено знаменитому скульптору Фидию, который, видимо, и явился автором художественной программы, легшей в основу всего комплекса, его архитектурного и скульптурного облика.
Главной же достопримечательностью всего ансамбля был и остается Парфенон - самое большое и известное сооружение в этом ансамбле. Этот храм также был посвящен богине Афине. Но на этот раз она выступала в облике Афины-Парфенос или Афины-Девы. Отсюда и название храма. Сооруженный архитекторами Иктином и Калликратом, Парфенон, сочетавший дорический и ионический ордера и прекрасно вписывавшийся в окружающую местность, отличался удивительной гармонией. Это относится к его ступеням, наружной колоннаде, фронтонам, фризам и метопам - квадратным плитам со скульптурами, многие из которых были созданы Фидием. Здание Парфенона было воздвигнуто из местного белого мрамора, но затем раскрашено, внутри располагались еще два портика с колоннами. Здесь же на высоком постаменте стояла 12-метровая статуя Афины-Девы работы того же Фидия. Эта статуя была хризоэлефантинной, то есть выполненной из слоновой кости и золота, а не из бронзы и мрамора, как обычно.
Вот почитай))))))))))))))))
1. Західноукраїнські землі у складі іноземних держав
Наприкінці XVIII ст. 20 \% українських земель перебували в складі Австрійської імперії. Це була територія площею 70 тис. кв. км із 3,5 млн. мешканців. Першим українським придбанням Австрійської імперії стало Закарпаття. Унаслідок переможних воєн з Туреччиною воно було приєднане до володінь Габсбургів у складі Угорського королівства двома етапами: у XVI ст. та наприкінці XVII ст. Більшість населення Закарпаття становили українці, решту – угорці, румуни, словаки. Східна Галичина приєднана до складу Австрії в 1772 р.внаслідок першого поділу Речі Посполитої. Дві третини (66 \%) її населення становили українці. Майже 20 \% – поляки й приблизно 10 \% – євреї. У містах Східної Галичини здавна мешкали також вірмени й німці. У 1774 р. Австрія відібрала в ослабленої Османської імперії Буковину. Три чверті (75 \%)населення Північної Буковини становили українці. Національні меншини представляли румуни, євреї та німці. У Південній Буковині українців проживало майже 40 \% від загальної кількості жителів. З отриманих унаслідок поділу Речі Посполитої земель Австрійська імперія утворила Королівство Галіції та Лодомерії(Галичини й Володимирщини) із центром у Львові. Гучною назвою австрійська влада хотіла підкреслити своє право спадковості на володіння короля Данила Галицького. Усю владу у своїх руках зосереджував намісник, призначений австрійським імператором. Щоб схилити на свій бік провідні верстви Галичини, Відень дозволив магнатам, шляхті й духівництву обирати становий сейм. Однак цей орган не мав права приймати ухвали. Окружні адміністрації очолювали окружні старости – австрійські чиновники. На місцях адміністративну та судово-поліційну владу здійснювали поміщики або їхні управителі (посесори) чи наглядачі (мандатори). Містами керували магістрати в складі бургомістра, віце-бургомістрів і радників, яких призначав австрійський уряд. Окремим округом цього «королівства» в 1786 р. була Буковина з центром у м. Чернівцях. Після революції 1848-1849 рр. вона стала окремою провінцією. Ізольованим від західноукраїнських земель було Закарпаття, яке знаходилося під владою політично автономного Угорського королівства. Воно стало частиною Братиславського (Пожоньського) намісництва й поділялося на 4 жупи (області), які очолювали призначені австрійським імператором місцеві управлінці, котрі мали практично необмежену владу в краї.
2. Реформи Марії-Терезії та Йосифа ІІ
Політика Відня щодо західноукраїнських земель загалом була колоніальною – вона мала на меті утримання в покорі поневолених українських регіонів, а в майбутньому їхнє злиття з Австрійською імперією. Потрібно зазначити, що такі монархи, як Марія-Терезія та її син Йосиф II, прагнули досягти цього не за допомогою сили, а проводячи політику освіченого абсолютизму. Під впливом ідей просвітництва ці монархи вбачали гарантією могутності своєї імперії суспільство свідомих громадян, які вчасно й сумлінно сплачують податки. З цією метою Марія-Терезія та Йосиф II здійснили реформи, спрямовані на підвищення освітнього рівня та зрівняння мешканців у правах. Приєднані до імперії західноукраїнські землі зазнали значного реформаторського впливу. Реформи охопили сільське господарство, церкву й освіту.
Ответ:
Критерий оценивания №
задания
Дескрипторы Балл
Обучающийся
Называет признаки
феодализма
1 называет 1-ый признак феодального
строя;
1
называет 2-ой признак феодального
строя;
1
называет 3-ий признак феодального
строя;
1
называет 4-ый признак феодального
строя;
1
называет 5-ый признак феодального
строя;
1
Определяет
повинностей крестьян
2 приводит 1-ый пример барщины; 1
приводит 2-ой пример барщины; 1
приводит 1-ый пример оброка; 1
приводит 2-ой пример оброка; 1
Характеризует
взаимоотношения между
феодалами (сеньоры и
вассалы)
3 определяет обязанность сеньора; 1
определяет обязанность вассала; 1
Определяет особенности
романского и готического
стилей 4
определяет романский стиль; 1
определяет романский стиль; 1
определяет готический стиль; 1
определяет готический стиль. 1
Всего баллов 15
Архиепископ предупреждает Ивана III об угрозе отпадения от христианской морали, ожидая от него благочестивого поведения, которое присуще православным государям.