Троекуров-богатый дворянин,отец Маши.Человек распущенный,унижает слабых,самодур.Долго дружил с отцом Дубровского,но при этом не прирожденный злодей.Его самодурство отражается на крепостных.
Дубровский-совсем другой.Не добился карьеры и принадлежал к обедневшему дворянскому роду.В его владении была лишь Кистеневка и березовая роща.
Я народився та живу в Україні, це моя Батьківщина, мій улюблений куточок Землі. Я дуже люблю мальовничу українську природу. Безкрає синє небо, яскраве сонечко, густі трави та квіти, міцні стрункі дерева. В усі пори року вони для мене найпрекрасніші в світі. Хоч, я впевнений, на Землі є багато красивих місць, не схожих на мою країну, і для тих, хто там народився, вони – найгарніші. І я б також хотів подорожувати та побачити всі дива світу на власні очі. Тут, в моєму рідному краю, живуть мої найближчі люди – батьки та друзі, знайомі та сусіди. Завдяки ним я відчуваю себе частиною життя, почуваю себе як удома – потрібним та коханим. Звичайно, інколи між нами трапляються випадки непорозуміння, та це не псує наших відносин. Люди, що живуть поруч зі мною, розділяють ті ж радощі, турботи та сподівання, незважаючи на те, хто вони за національністю та якою мовою розмовляють. Бо рідний край – це не місце на карті, не держава навіть, це кохання в серці. Мій рідний край – це мова, пісні, книжки. Це знайомі з дитинства казкові герої. Це найперші спогади про власне життя. На мою думку, втратити все це – величезне горе. Згадуючи про людей, яким доводилося залишати Батьківщину та жити на чужині, я можу уявити, як важко їм було. А ще гірше – бачити свій рідний край у занепаді, зруйнованим війною… Усі ми на Землі – добрі сусіди, кожен з нас іде непростим шляхом власного життя. Ми маємо поважати одне одного. Я хочу, щоб ми жили мирно, щоб назавжди зберегти недоторканими дорогі для нас рідні місця, що для кожного з нас свої власні.
Комедия «Недоросль» научила меня положительным человеческим качествам. Дала мне представление об идеальном гражданине.
<span> В этой комедии идеальным гражданином является Стародум. Это милосердный, добродетельный, честный, отзывчивый человек. В произведении нет ни одного момента, когда Стародум обманывает, ворует, говорит нецензурные слова. Он всегда спокоен, уравновешен. Стародум никогда не болтает попусту, всегда даёт советы, рассуждает, но кроме того, он также шутит и смеётся. </span>
<span> Подобными качествами обладают и некоторые другие персонажи комедии: Правдин- член наместничества; Милон – военнокомандующий, жених Софьюшки; Софьюшка – племянница Стародума. Они – пример идеального гражданина. </span>
<span> Противопоставлением идеальному гражданину является семья усадебных дворян Простаковых. Госпожа Простакова – это алчная, невежливая, бессердечная, жестокая женщина. Автор даже называет её именем древнеримской богини-мстительницы Фурии. Единственный человек, которого она очень любит,- это Митрофанушка, её сын. Лентяй по натуре, «учась» у нанятых учителей, он такой же необразованный и невежливый, как и его мать. Говоря об Простакове, можно сказать, что ему хорошо тогда, когда у него нет конфликта с женой, когда она на него не кричит. При чтении комедии, видно, что он постоянно угождает ей, боится её. Скотинин – брат госпожи Простаковой, человек, уважающий и ценящий свиней больше, чем людей. Он хочет жениться на Софье лишь только потому, зная, что у неё в деревне много свиней. </span>
<span> Главных персонажей комедии «Недоросль» можно разделить на две части – добро и зло. Зло, бесчестие, невежество представляют Простаковы и Скотинин. Добро, благородство представляется Стародумом, Милоном, Правдином, Софьей, т.е. людьми, которых можно назвать идеальными гражданами.</span>
У них есть произведения о Родине,практически похожи.