Наука
З початком війни відбулось об'єднання кількох інститутів Академії наук
України, які були евакуйовані на Схід. Переважна їх більшість, а також
Президія АН України працювали в Уфі. На базі промислових підприємств
продовжували працювати Інститут електрозварювання у Нижньому Тагілі,
Інститут енергетики — у Копейську (Челябінська обл.), Інститут чорної
металургії — у Свердловську, фізико-технічний інститут — в Алма-Аті. Усі
вони мали тісні виробничі зв'язки щонайменше з 300 промисловими
підприємствами Російської Федерації, Казахстану. Інститут
електрозварювання АН УРСР, очолюваний відомим вченим Є. Патоном, досяг
вагомих результатів у зварюванні корпусів танків Т-34, упроваджував цю
технологію безпосередньо на 10 танкових заводах і 6 заводах, що
виготовляли авіабомби. М. Стражеско інтенсивно працював над
вивченням ранової інфекції і ранового сепсису. Усі свої знання і досвід
віддавав лікуванню поранених воїнів хірург-офтальмолог В. Філатов, який
очолював Український інститут очних хвороб, що перебував у Ташкенті. <span>Важливі
завдання постали перед українською історичною наукою, яка була
покликана роз'яснювати високі цілі визвольної війни, розкривати перед
широкими масами героїчне минуле народу, його самовіддану боротьбу проти
загарбників у різні періоди історії. За час евакуації було видано перший
том чотиритомного підручника "Історія України" для вузів, що охоплював
період з найдавніших часів до 1654 p., науково-популярний "Нарис історії
України", перший том "Наукових записок" Інституту історії і археології
України АН УРСР.</span>
Флоренция, столица итальянского региона Тоскана, славится произведениями искусства и архитектурой эпохи Возрождения. Одна из главных достопримечательностей города – кафедральный собор Дуомо. Его покрытый черепицей купол был создан по проекту Брунеллески, а колокольню проектировал Джотто. Среди экспонатов Галереи Академии можно отметить скульптуру "Давид" Микеланджело. В галерее Уффици хранятся "Рождение Венеры" Боттичелли и "Благовещение" Леонардо да Винчи. Во Флоренции с 14 по 18 век проживало известное семейство Медичи. Здесь же родились как уже ранее говорилось о Леонардо да Винчи, Галилео Галилей, Донателло, Макиавелли, Роберто Кавалли и Гуччио Гуччи.
Флоренция – один из наиболее знаменитых городов Италии, расположился у самого подножия северных Апеннин, на берегу реки Арно. Город был основан этрусками, затем завоеван римлянами. Сохранилось немало узких средневековых улиц с домами–крепостями, но все же преобладают памятники архитектуры Возрождения — эпохи наивысшего расцвета Флоренции. Сокровищами искусства и памятниками многовековой истории Флоренция привлекает к себе многочисленных туристов из всех стран мира.
Ответ:
Почему выделена Россия, США же ввела в ответ на террористическую активнось в 2001. Они там до 2014 находились
Объяснение:
Яросла́в Влади́мирович (в поздней историографической традиции Яросла́в Му́дрый; ок. 978[1] — 20 февраля[2][3] 1054, Вышгород) — князь ростовский (987—1010), князь новгородский (1010—1034), великий князь киевский (1016—1018, 1019—1054).Яросла́в Володи́мирович[3] (983 / 987 — 17/20 лютого 1054) — руський князь із династії Рюриковичів. Великий князь київський (1015–1018, 1019–1054). Князь ростовський (988–1010) і новгородський (1010–1034). Другий син київського князя Володимира Святославича від полоцької князівни Рогніди[4]. 988 року, за наказом батька, став намісником у Ростові. Був одружений з Інгігердою, шведською принцесою[5]. Після смерті старшого брата Вишеслава переведений до Новгорода[4]. 1014 року намагався унезалежнитися від Києва, відмовився виплачувати батькові данину (Володимир готував похід на Новгород, але 15 липня 1015 року помер). Взяв участь у міжусобній боротьбі за владу з братами, в якій загинули Борис, Гліб і Святослав. 1019 року переміг київського князя Святополка на Альті. 1026 року уклав угоду із братом Мстиславом, поділивши Руську землю по Дніпру; отримав Київ з Правобережжям, а Мстислав — Чернігів з Лівобережжям. Після смерті Мстислава (1036) став одноосібним володарем Русі. Доклав багато зусиль до зміцнення держави. 1036 року розбив і назавжди відкинув від Києва печенігів[4]. На початку 1030-х років відвоював у Польщі червенські міста і Белзьку волость[4]. Здійснив успішні походи проти ятвягів і литовців[4]. Розширив межі середньовічного Києва, спорудивши «місто Ярослава», окрасою якого стали Золоті ворота та Софійський собор (1054)[4]. Започаткував укладання першого літописного зводу 1037—1039 років та першого писаного зводу законів — «Руської правди». Мав велику родину, уклав шлюбні відносини з багатьма європейськими правителями. За численні реформи та досягнення, що мали позитивний вплив на розвиток Русі, отримав прізвисько Яросла́в Му́дрий. Помер у Вишгороді[1], похований у Софійському соборі. У православній церкві прославлений як благовірний (тобто православний святий з монархів)[6]. Хрещене ім'я — Георгій (Юрій); також — Ярослав-Юрій Володимирович. У західній традиції — Яросла́в І.