Чувство восторжености первой,чистой любви полного доверия к человеку страсть с которой она дарила свою любовь этому человеку была беспредельной,доверие которое она испытывала к Эресту было чистым и и искреним .разочеровавшись в его чувствах она утратила смысл жизни хоть она и понемала что они не смогут быть вместе она знала что он любит ее и ей этого было достаточно,а его предательтво раскрыла ей глаза и их любовь уже не казалась ей прекрасной скорее преступной .
"В ком нет любви к стране родной,
Те сердцем нищие калеки."
Тарас Шевченко.
Любовь к Родине -это главная тема произведения "Тарас Бульба".Главный герой повести-это Тарас,герой,о котором хочется рассказывать снова и снова.Характер Тараса-это характер героя,рождённый временем.В мирное время патриотизм отходит на второй план,но в минуту опасности весь народ объединяется и встаёт на защиту Отечества,чести народа и свободы веры.Борьба запорожских казаков против захватчиков,национальное единство,подвиги людей и трагедии борьбы,всё это легло в основу повествования Гоголя."Поэмой о любви к родине" назвал повесть Николая Гоголя В. Белинский.
В центре произведения -Тарас Бульба,истинный патриот своей Родины.Для него любовь к Родине-это его жизнь,то,чем он дышит и о чём мыслит.Его жизнь-это борьба за свой народ,за свободу и правду.Тарас показал себя настоящим лидером,он сердце казачьего войска,моральный лидер.Беспощадный и могучий воин,заботящийся о товарищах,мудрый полковник. Тарас Бульба-настоящий казак,могучий,как дуб.Широкоплечий,огромный здоровяк,с розовыми щеками и трубкой во рту.Седые усы и чуб делают его старше,шрамы на лице и теле говорят о его воинской доблести.Его жизнь-это борьба за свой народ,за свободу и правду.Им движет любовь к Родине,он готов умереть за неё.
Все стремления Тараса направлены на улучшение жизни казачества,свобода своего народа-это то,ради чего живёт Бульба. Сыновья уважают Тараса,он для них пример во всём.Они любят мать,любят отца,но любовь к Тарасу,как любовь к Родине.Он для них идеал,стараясь походить на отца,сыновья становятся воинами.Восхищаясь его доблестью,бесстрашием,братья беспрекословно слушают и подчиняются отцу.Тарас гордится Остапом и Андрием,они стали воинами , и в них Тарас видит будущее своего народа.Его не смогло сломить даже предательство сына,перешедшего на сторону врага.Трагедия повести-это предательство Андрия,для которого родиной стала его возлюбленная.Тарас находит и убивает сына,который не сопротивляется и умирает с именем любимой на устах. Переломный момент повести,Тарас тяжело ранен,Остап пленён,остатки разбитых казаков возвращаются в Сечь,битва проиграна.Тарас едет в Варшаву,спасти сына,но поздно,он лишь успевает попрощаться с ним. Товарищи Тараса считают его атаманом,он завоёвывает уважение казаков своей жаждой свободы,любовью к Родине.Тарас мудрый и справедливый казак,он живёт по законам Сечи,становясь символом свободы для товарищей.Идейный лидер,моральный вдохновитель,истинный товарищ,не на словах,а на деле,который погибает за правое дело,защищая свободу своей Родины.Речи Тараса поднимают боевой дух казаков,он воодушевляет их на подвиги,они не боятся умереть за правое дело.
Тарас призывает казаков к терпению,он трижды произносит речь,призывая товарищество к защите Родины.Атаман войска полон решимости,он поднимает дух товарищей,казаки готовы к битве.Польское подкрепление прибывает, по дороге они убивают казаков ,многих забирают в плен.Казаки решают брать приступом Дубно,отомстить за погибших и освободить пленных.Решающий штурм страшен,на помощь Дубно прибыло войско польское,а казаки разделились:половина ушла назад,на Сечь напали татары и увезли казну.Тарас возглавил осадное войско,его пламенные речи поднимают казаков на бой,для многих последний.
Казнь Тараса-финал повести,он умирает как мученик,поляки сами не понимая,сделали его святым.Тарас-символ свободы своего народа,символ борьбы за независимости,символ героизма и любви к своей Родины.Тарас не боится смерти,ему важнее знать,что его товарищи сумели спастись и продолжат его дело.Огонь убивает лишь тело Тараса,его образ навсегда остаётся в душе народа,его враги тоже сломлены величием казнённого.
Тарас умирает счастливым,он спокоен за свою Родину,его последователи продолжат борьбу.В последних словах Тараса проявляется вся сила любви к Родине:"Придет время, будет время, узнаете вы, что такое православная русская вера!" Прощаясь с Родиной,товарищами , Тарас не сломлен,наоборот он призывает свой народ к борьбе,он верит в силу казачества и их светлое ,свободное будущее.Автору дорог образ борца за свободу своей Родины,об этом говорят слова Гоголя:
"Да разве найдутся на свете такие огни, муки и такая сила, которая бы пересилила русскую силу!"
Сила,мощь,широта казацкой души,вера в Отечество и верность своему народу-это привлекает в образе Тараса Бульбы любого читателя,во все времена.
Ответ:
Трагедія «Прометей закутий» — найбільш відома трагедія грецького драматурга Есхіла, що жив на межі VI—V століть до нашої ери в Афінах, якого стародавні греки називали «батьком грецької трагедії».
Есхіл, як і інші діячі мистецтва у Стародавній Греції, завжди використовував міфічні сюжети у своїх творах. Пояснюється це тим, що міф відігравав дуже важливу роль у житті стародавніх греків. Усі уявлення про світ, його походження, розвиток, майбутнє, усі сподівання, прагнення, нездійсненні мрії стародавніх греків, їх розуміння таких складних понять, як життя і смерть, людина і доля, зло і справедливість — усе це зосереджилось у міфах.
Прометей — один із улюблених міфічних героїв у Стародавній Греції. Міф про нього подає історію розвитку людства, як уявляли її собі в античності. За міфом люди були кволі й не могли ні думати, ні говорити, ні розуміти того, що бачили довкола. Прометей мав благородне серце, він перший зглянувся на людей і почав їм допомагати. Знічев’я й інші боги взялися навчати людей, але зажадали за це шани і багатих дарунків. Прометей заколов жертовного бика й поділив тушу на дві частини. До більшої купи поскладав лише кістки, але прикрив їх гарним жиром, а м’ясо склав у брудну шкуру, ще й прикрив тельбухами.
Потім він запропонував Зевсу вибрати, яку частину люди будуть віддавати богам, а яку залишать собі. Зевс вибрав більшу купу. Відтоді люди їли м’ясо, а кістки жертвували богам. Розлючений Зевс заборонив Прометею підніматися на Олімп, а людям відмовив дати життєдайний вогонь. Але Прометей за допомогою хитрощів викрав вогонь у богів і віддав його людям. За це Гефест за наказом Зевса прикував Прометея на краю землі до скелі; щодня прилітав орел і клював печінку Прометея, яка за ніч відростала знову. Після багатьох століть таких катувань Геракл вбив орла і визволив Прометея.
Цей міф був добре відомий усім стародавнім грекам. У трагедії представлено лише ті події з міфу, що відповідали творчому задуму автора, що хвилювали Есхіла-митця і Есхіла-людину.
Влада та Сила — слуги Зевса — приводять Прометея в пустелю, де Гефест заковує його. Із розвитком подій з’ясовується, що Прометей не тільки передав вогонь людям, а й започаткував людську цивілізацію: навчив обробляти дерево й будувати житло, показав цілющі трави, першим запряг биків, звільнивши людей від найважчої роботи, привчив коней ходити запряженими, і кораблі — теж його винахід, навчив людей визначати зірки, лічити й писати, показав скарби землі: мідь, залізо, срібло, золото.
Образ Прометея відбиває етичну проблему, що хвилювала Есхіла протягом його творчого шляху: власна відповідальність особи за прийняте рішення. Прометей — бог, який має хист передбачення, він заздалегідь знав про страждання, що випадуть йому на долю, але не ухилився від них. Більш того, вже прикутий, він має засіб, що може позбавити його мук: щоб одержати свободу, йому достатньо назвати ім’я жінки, яка народить Зевсу дитину, що повалить Зевса, як той колись повалив свого батька Крона.
Та Прометей відмовляється відкрити таємницю й готовий до ще більш жорстоких катувань. Скеля разом із прикутим Прометеєм від ударів блискавок і грому, що насилає Зевс, провалюється в страшне підземне царство Тартар. Образ Прометея — це образ людини, яка не зраджує своєї долі, яка відповідає за свої рішення і вчинки. Есхіл вірить у можливості людини, як і його герой.
Трагедія Есхіла відзначається вірою у прогрес та розвиток людства.
Объяснение:
Леса - тёмного, бела - заря, красно - солнце, добрый - молодец, добрый - конь, сив-бур - шахматный, сива - гривушка, сырой - земли.
Эпитеты влияют на выразительность слов)