<span>Этот роман рассказывает о трех поколениях семьи Рыбаковых. Главный герой книги – сибиряк Антошка, ученик четвертого класса, очень дружит со своим дедом – боевым генералом, учится у него добру, справедливости, умению сопротивляться жизненным невзгодам и быть настоящим человеком. ГЛАВНАЯ ТЕМА творчества Лиханова — становление характера подростка, формирование его мировоззрения, взаимоотношения с миром взрослых: повести «Звёзды в сентябре» (1967), «Тёплый дождь» (1968), трилогия «Семейные обстоятельства» (роман «Лабиринт» , 1970, повести «Чистые камушки» , 1967, «Обман» , 1973), роман для детей младшего возраста «Мой генерал» (1975) и т. д. </span>
Протиборство добра й зла триває споконвіку. Воно триватиме, мабуть, вічно. Це дві протилежні сили, які щільно взаємодіють між собою. Кожна прагне переважати над іншою, ширитися та заволодівати більшою кількістю прибічників. Не є важливим, як ми називаємо їх: добро та зло, Бог та Диявол, істина й облуда тощо. Важливо знайти собі місце у межах цієї вічної суперечки.
Для себе треба вирішити, що розуміти під кожним із цих понять. Адже ми не усвідомимо й не відчуємо на собі дію цих двох сил, якщо не побачимо їх наочно. Мені у цій нелегкій справі вибору орієнтирів допомогла у свій час мудрість нашого народу, яку він зберіг для нас в усній народній творчості. Збірочка українських народних казок, які мені колись подарувала мама, справила на мене незабутнє враження. Про мудрість та повчальність бабусиних приказок годі й казати.
Народні казки ховають у простих формах споконвічні істини. Розгледівши їх, ти формуєш у собі стійкі принципи та моральні якості. Казка про паляницю навчила мене відрізняти щедрість від жадності. Мудра дівчина з однойменної казки показала, як кмітливість та чесність може переважити хитрість. Казка про правду і кривду наочно показує руйнівну силу зла. В той час, як протилежна йому сила – добро – сприяє розбудові, життю, радості.
Одне прислів’я каже не гнатися за двома зайцями, бо жодного не впіймаєш. Тобто вчить нас скромності – гідній доброї людини якості. Інше дає настанову відрізняти зерно від полови, тобто бачити фальш, обман.
Тож давайте усвідомимо, що є добром, а що злом спершу для самих себе. Тоді ми чинитимемо по правді й справедливості. Стаючи на сторону добра, ми допомагаємо йому перемогти у цій одвічній боротьбі.
Дед и бабка-трудолюбивые,они сажают в огороде овощную
культуру,внучка-добрая,она помогает своим бабушке и дедушке,жучка и кошка-верные,сразу пришли на помощь хозяйке,мышь-пришла на помощь хотя сама мола
Это стихотворение и просто о хорошем отношении к людям. Лошадь воплощает в себе человека, его символ. Недаром лирический герой убежден: «все мы немножко лошади». В понимании и сочувствии нуждаются все люди: попавшие в беду или неприятную ситуацию, уставшие, загнанные жизнью, изгои, не принятые толпой. Всем им достаточно крохи тепла и словечка участия.
и стоило жить,
и работать стоило.
В связи с этим в стихотворении звучит и пессимистическая нотка: «каждый из нас по-своему лошадь». Жизнь часто выматывает, опустошает людей, превращает их в старых кляч, работающих по инерции и не замечающих красоты жизни. Поэтому особенно важным становится человеческое участие и сочувствие, способное вдохнуть в человека второе дыхание. Таким образом, «Хорошее отношение к лошадям» проникнуто гуманистическим пафосом, стремлением показать людям всю важность «хорошего отношения» к любому живому существу.
Тема: "История" лошади
Идея: равнодушие людей по отношению не только к животным, но и к людям