<span>Роман Джонатана Свіфта Подорожі Гуллівера складається з чотирьох частин, в кожній описується одна з чотирьох подорожей головного героя. Головним героєм романа є Лемвдель Гуллівер, хірург, а після - і капітан декількох кораблів. Перша частина романа описує відвідини Гуллівером Ліліпутії. Само назва країни говорить читачеві про те, як виглядають її мешканці. На початку жителі Ліліпути зустрічають Гуллівера цілком привітно. Йому дають ім’я Людина Гори, надають житло, забезпечують живленням - що особливо важко - адже йогораціон рівний раціону сімсот двадцяти восьми ліліпутів. З Гуллівером привітно розмовляє сам імператор, надає йому безліч почестей. Одного разу Гулліверу дарують навіть титул нардака, найвищий титул в державі. Це відбувається після того, як Гуллівер пішки притягає через протоку весь флот ворожої держави Влефуську.</span><span>Поступово Гуллівер все докладніше знайомиться з життям Ліліпутії і дізнається, що в цій країні існують дві партії - Тремексени і Слемексени, кожна з них відрізняється тим, що одні є прихильниками низьких каблуків, а інші - прихильники високих. На цьому грунті між ними виникають жорстокі спори. Ще банальніша-причина війни між Ліліпутієй і Блефуську: вона полягає в питанні про тому^ з якого боку розбивати яйця - з гострого або тупого кінця.</span>У результаті Гуллівер збігає з Ліліпутії на Блефуську, звідки на спеціально збудованому ним човні відпливає, і зустрічає купецьке судно. Він повертається до Англії і привозить з собою мініатюрних овечок, які незабаром розповсюджуються повсюдно.<span>Друга частина романа оповідає читачеві про те, як головний герой проводить час на Бробдінгнеге - острові велетнів. Тепер його сприймають, як карлика. Він зазнає безліч пригод, поки не опиняється біля королівського двору. Гуллівер стає улюбленим співбесідником самого короля. У одній з бесід він розповідає, що історія Англії - ні що інше, як купа змов, смути, вбивств, революцій і висилок. Тим часом Гулліві’р відчуває себе в цій країні все більш принизливо: положення ліліпута в країні велетнів йому неприємне. Він виїжджає геть, але удома, в Англії, довгий час все навколо йому здається дуже маленьким.</span><span><span>У частині третьою </span>Гуллівер потрапляє спочатку на острів Лапуту, що літає. Далі з цього острова він спускається на континент і потрапляє в місто Лагадо. Тут його приголомшують поєднання безмежного розорення і якихось оазисів процвітання. Ці оазиси - все, що залишилося від минулого, нормального життя, до того, як з’явилися прожектори. Прожектори - це люди, що побували на острові Лапуту і вирішили, що і на землі так само слід перестворювати всю науку, мистецтво, закони, мови. Стомившись від цих чудес, Гуллівер має намір відплисти на Батьківщину, але по дорозі додому виявляється спочатку на острові Глаббдобдріб, а потім в королівстві Лаггнегг.</span><span>У четвертій, завершальній частині роману, автор оповідає про те, як Гуллівер опинився в країні гуїнгнмів. Гуїнгнми - це коні, але саме в них герой знаходить цілком людські риси: доброту, порядність, чесність. У служінні у гуїнгнмів знаходяться злобні і мерзенні істоти - йеху. Йеху зовні дуже схожі на людину, але по характеру і поведінці є породженням мерзоти. Проте чудово прожити свої дні головний герой тут не може. Доброчесні і виховані гуингнмн виганяють його до йеху - тільки за те, що зовні він схожий на них. Гуллівер повертається до Англії, щоб більше вже не здійснювати подорожей ніколи. Так завершується роман Джонатане Свіфта Подорожі Гуллівера.</span><span>
</span>
Примером может служить внешний вид главного персонажа – Тараса Бульбы. Длинные усы, суровый взгляд, крепко сложенное тело, прямая осанка, несмотря на возраст – все это характеризует его, как сильного духом, решительного человека, который всегда готов к действию и может соперничать с молодыми казаками. Тарас не любил роскошь, но на бой всегда надевал красивую одежду и также украшал своего коня, что говорило о том, какое именно его настоящее увлечение, а также от чего он по-настоящему получал удовольствие. Люлька в зубах, из-за которой он погиб, шапка, оружие за поясом – вещи, которые обычно носят с собой все казаки. Если рассматривать всю внешность Тараса в целом, то она ничем не отличается от тысяч других его товарищей. Видимо, Н. В. Гоголь хотел сделать образ главного героя собирательным, показать, что он такой же, как и все остальные казаки, также храбр, по-своему груб, и ничем он от них не отличается. Наверное, автор пытался рассказать нам об этих людях, объединив их всех в одного Тараса Бульбу, показать их силу и храбрость, а также любовь к родине. Представляя себе внешность этого человека, остается только удивляться той силе, мужестве, храбрости, которая присуща тому времени.
Относиться как к сознайке,как хвастунишке,как к человеку который бежит быстрее поровоза,как к "великому ученому"