|-х|-9,3=1,8-|-3,2|
х=1,8-3,2+9,3
х=9
Ответ:
Объяснение:
Первая часть – первые два четверостишия, описание природы, которая только-только просыпается от зимнего сна. Ориентировочно можно предположить, что Тютчев описывает начало марта. Весна еще только намекает на свой приход: везде лежит снег и кажется, что зима в разгаре, но поэт показывает, что это ненадолго, используя анафору – повторение наречия “еще”. Земля еще печальна, но она уже готова к тому, чтобы пробудиться.
Вторая часть – это две последние строфы. В них автор описывает уже человеческую душу, которая точно также просыпается. Таким образом автор показывает родство окружающего мира и человеческой души, их поразительное сходство.
В стихотворении есть также второй план – поэт сравнивает пробуждение весны с зарождением любви. Делается это неявно, но последние две строки явно указывают на то, что эта параллель волнует его воображение. Он показывает, что любовь, пришедшая в душу человека, подобна весне, пробудившей землю от зимней спячки, в которой та пробыла так долго. Эту же мысль поддерживают и подчеркивают употребленные автором глаголы – все они прямо или косвенно связаны с любовью и нежностью.
Самые сокровенные моменты жизни Н.М. Рубцова связаны с написанием стихов. Лейтмотив его произведений: «из души живые звуки в стройный просятся мотив». Талант этого поэта не смогли заглушить ни голодное детство, ни тяжелые годы войны.
<span> Лирика Рубцова совершенно особая. Настроения людей, картины быта не нашли широкого и глубокого отражения в его стихах. Наиболее эмоционально в них выразилось личное «я» поэта. Тема души прозвучала в творчестве РУбцова волнующе, пронзительно. Основной мотив его стихотворений – мотив одиночества. Рубцов торопился писать, жить, словно чувствовал свой скорый конец. Одно из его лучших стихотворений так и называется – «Я умру в крещенские морозы…». </span>
В каждой строчке поэт передавал свои самые сокровенные переживания. Лирический герой его произведений ставит перед собой вечные философские и нравственные проблемы: смысла жизни, человека и бытия, жизни и смерти, любви и разлуки.
<span> В программном стихотворении Рубцова «Звезда полей» отразилось мироощущение поэта. Недаром оно впоследствии послужило названием целого сборника. При этом вечные вопросы в лирике Рубцова неразрывно связаны с темой Родины. Для лирического героя Родина – это идеал святости. </span>
В основу этого стихотворения положена антитеза. В первых строчках лирическому герою тревожно, смутно на сердце. Возникает состояние скрытой горечи. В то же время здесь звучит нежная любовь к Родине: «сон окутал родину мою». Здесь появляется еще одна антитеза: малая родина, над которой горит «звезда полей», и вся огромная родина. Таким образом, пространство стихотворения расширяется.
Сам образ звезды традиционен для русской поэзии. С ее образом тесно связано представление о тепле. Именно здесь, во «мгле заледенелой», так нужны ее приветливые лучи. Счастье лирического героя немыслимо без счастья его Родины:
<span>Казаки защищались мужественно, но не могли стоять
долго, так как были захвачены внезапно и даже не успели обнажить свои мечи.
Автор видит причину гибели дружины во
внезапном предательском нападении, осуждает за это коварных татар. В гибели Ермака автор указывает на подарок царя – тяжелые доспехи,
которые не позволили бороться с бурным течением, не хватило сил у Ермака
добраться до челнов.</span>
Описание природы присутствует в качестве фона, чтобы
подчеркнуть всю трагичность смерти Ермака. Лишаясь жизни, он мог думать, что
лишится и славы.
Мої роздуми над творчістю І.Франка<span>Іван Франко – це великий поет свого народу . Його любов, надія згуртовували тисячі , а нині вже мільйони сердець , всиляючи віру в майбутнє країни . Багато переслідувань та три арешти пережив письменник . Але ніщо й ніхто не погасив того великого вогню любові до України , її історії, звичаїв, минулого.
<span>Життєвий шлях І. Франка </span>розпочався 27 серпня 1856 року в околиці гора села Нагуєвичі Дрогобицького повіту в Східній Галичині. Саме тут і минуло його дитинство . Вже у юності формується світогляд майбутнього поета, але фундамент закладається ще з дитячих років. Пісні та розповіді матері , тяжка праця по господарству загартовують письменника , підготовляючи його до важкого і сповненого труднощів майбутнього.
<span>Коли Іванові було 9 років батько його помер. Мати вдруге </span><span>вийшла заміж , а вітчим допоміг юнакові здобути освіту. У 1875 році Франко стає студентом філософського факультету Львівського університету. Вперше І. Франко надрукував свої вірші в студентському журналі Друг у 1874 році. </span>
<span>Навчання студента було </span>перерване в 1877 році першим арештом. Ця подія стала причиною розриву заручин Франка з його коханою Ольгою Рошкевич. Ціла сторінка життя письменника була покладена в основу написання ліричного циклу «Картка любові».
Інтенсивна діяльність Івана була перервана другим тримісячним арештом. Тюремні умови були нестерпними . Але навіть холод, голод , хвороби не зупинили його. Своїм словом він продовжує боротися за правду , свободу, рівність, демократію. Саме у тюрмі поет створює поетичний цикл «Думи пролетарія».
<span>З 1881 року у Львові за </span>найактивнішої участі Франка виходить журнал «Світ», в якому друкується його роман «Борислав сміється».
<span>Письменник дуже переймається політичною ситуацією України. Він є членом декількох </span>радикальних організацій. З 1883 року франко працює у Львівському журналі «Зоря», входить до складу редакції газети «Діло» . Саме тут він друкує зібраний раніше матеріал для пропаганди радикальних ідей . У цьому ж році виходить популярний твір «Захар Беркут».
Поїхавши у 1885 році до Київа для отримання матеріалів від київської інтелігенції , він планує організувати видання часопису «Братство».
<span>Дні письменника були </span>наповнені невсипущою працею , і він був змушений працювати у польсько мовній газеті.
У 1893 Іван Франко захищає у Відні докторську дисертацію на тему «Варлаам та Йоасаф дохристиянський духовний роман і його літературна історія». Він спробував отримати місце викладача у Львівському університеті , але його не прийняли. В цей час поет підтримує тісні зв’язки з Лесею Українкою , м. Грушевським, М. Драгомановим, м. Коцюбинським . Він пише літературно – критичні статті «Нарис історії українсько – руської літератури до 1890 року», «З останніх десятиліть XIX віку » тощо.
У 1913 році українська громадськість Львова відзначає 40 – річчя творчості І. Франка , а наступного року виходить ювілейний збірник «Привіт І. Франко».
Поет у 1914 році видав збірку «Із літ моєї молодомті» , а у передмові зазначив , що музею його упродовж усього життя був український народ , його історія , повсякденні будні.
У наш час твори Франка вийшли 20- та 50- томними виданнями.
<span>Останні роки поет тяжко хворів , дітей біля нього не було , бо війна розкидала їх по світу. </span>
Помер Іван Франко 28 травня 1916 року , похований на Личаківському кладовищі міста Львова.
На мою думку твори Каменяра сповнені почуттям громадського обов’язку перед народом , людством. Мені здається він змальовує яскраві образи борців та знедолених , гноблених , але красивих у своїх душевних мріях та переживаннях людей.</span><span>
</span>