Цей роман написаний у віршованій формі і є центральним у творчості Пушкіна. Поет писав його протягом восьми років і відбив у творі побут і звичаї російського суспільства напередодні декабристського повстання. Головний герой, чиє ім'я отримав і сам роман-Євген Онєгін. Це молодий столичний франт, який звик отримувати від життя все, не докладаючи при цьому ніяких зусиль. Він потрапляє в село і намагається себе розважити. Беручи участь у прийомах, він говорить розумні промови, але насправді знання Євгена поверхневі. Онєгін зовсім не дурний, він наділений інтелектом, здатністю критично мислити, йому також не чужа певна частка романтизму. Але головна його риса, на мій погляд – це егоїзм. Він стурбований лише власними переживаннями і нічиї біди його більше не хвилюють. Про це яскраво свідчить дуель Онєгіна з Ленським. Адже вони спілкувалися і були якщо не друзями, то приятелями. Євгену нічого не варто було звести сварку з молодим поетом на «ні», адже він сам був у ній винен, заграючи з коханою Ленського. Але він не став цього робити і вбив поета на дуелі. Так само він чинить і з закоханою в нього Тетяною. Провінційна дівчина за наївністю відкрила йому своє серце, а Євген знехтував її почуттями. Пізніше він подорожує в пошуках сенсу життя, намагається знайти себе. Коли ж герой повертається до столиці, він зустрічає Тетяну заміжньою жінкою. Вона сильно змінилася, стала неприступною і гордою. Тоді він сам зізнається їй у коханні, але Тетяна не приймає його зізнань. Пушкін переплів у своєму романі безліч ліній. Це і нерозділене кохання, і моральна каліцтво аристократії, і неспроможність давно вкоріненого кріпосницького ладу. Автор дуже точно описав навколишню його дійсність. Читаючи рядки роману, переймаєшся співчуттям до героїв, переживаєш разом з ними. А завдяки красивому складу його хочеться перечитувати знову і знову.
Ледовое побоище на Чудском озере произошло 5 апреля 1242 года. Оно стало известно как одна из важнейших в истории страны побед. Дата этой битвы поставила точку в притязаниях Ливонского ордена на русские земли. Но, как часто бывает, многие факты, связанные с событием, произошедшим в далеком прошлом, являются для современных ученых спорными. Да и достоверность большинства источников может быть поставлена под сомнение. В результате, современным историкам не известно точное число войск, участвовавших в сражении. Этой информации нет ни в Житии Александра Невского, ни в летописях. Предположительно количество русских воинов, принявших участие в сражении равно 15 тысячам, ливонские рыцари привели с собой около 12 тысяч воинов, большей частью ополченцев.
Сальери очень завидовал Моцарту,эта чёр<span>ная зависть привела к тому,что Сальери убил Моцарта</span>
<span>В начале Наташу приняли немного насторожено: Разница в возрасте, молодость Наташи....Но потом они поняли её, узнали поближе. </span>