<span><span><span>
Аккерман Луиза-Викторина
Аснык Адам
Байрон Джордж
Барбье Огюст
Барретт-Браунинг Элизабет
Баумбах Рудольф
Беккер Густаво
Беранже Пьер Жан
Бернс Роберт
Блейк Уильям
Бодлер Шарль
Бюргер Готфрид
Бялик Хаим
Верлен Поль
Верхарн Эмиль
Вордсворт Уильям
Гейне Генрих
Геллерт Христиан
Гёте Иоганн
Готье Теофиль
Гуд Томас
Доде Альфонс
Дранмор Фердинанд
Дьеркс Леон
Киплинг Редьярд
Китс Джон
Кольридж Сэмюэл
Коппе Франсуа
Кро Шарль
Ленау Николаус
Леопарди Джакомо
Лилиенкрон Детлев
Лонгфелло Генри
Мицкевич Адам
Мур Томас
Мюссе Альфред
Негри Ада
Парни Эварист
Петефи Шандор
По Эдгар
Рембо Артюр
Ренье Анри
Ришпен Жан
Рюккерт Фридрих
Словацкий Юлиуш
Стивенсон Роберт
Сырокомля Владислав
Сюлли Прюдом
Теннисон Альфред
Уайльд Оскар
Уланд Людвиг
Франко Иван
Шевченко Тарас
Шелли Перси
Шиллер Фридрих
Эредиа Жозе Мария
Эспронседа Хосе
</span></span></span>
Можно сделать вывод что добрые поступки это хорошо.Если ты будешь делать людям, животным, старикам добро то добро к тебе вернется. А жесткость это не очень хороший тип человека и они обычно не очень добрые
Смысл повести очень глубокий и философский. Нужно знать время написания повести и взгляды Булгакова. Он противопоставляет высокообразованных людей, профессора Преображенского и доктора-ассистента, Шарикову, созданному им самим с собачьим сердцем. Из милой дворняги с хорошим собачьим сердцем получился человеческий уродец, не в смысле физического облика, а нравственности. Писатель считает, что не может быть среди людей равенства. Он выступает против лозунга, что государством может править и кухарка. Государственными делами должны заниматься люди образованные и сведущие в политике, а не шариковы и им подобные.
Тут можно долго еще рассуждать.
Эта повесть с двойным дном, так как автор впрямую в большевистской России не мог писать.
Врал в школе ииза не выучкных уроков
Народилася 14 листопада 1907 в містечку Віммербю на півдні Швеції, в сім’ї селянських фермерів. Як стверджувала сама письменниця в автобіографічному збірнику «Мої вигадки» (1971), у неї було щасливе дитинство, повне ігр та пригод. Закінчивши середню школу, Астрід недовго пропрацювала журналісткою в місцевій газеті, а потім поїхала до Стокгольма, де вчилася на стенографістку. Паралельно вона працювала за фахом. Незабаром вона вдало вийшла заміж за Стуре Ліндгрена. На той момент у неї вже був маленький син Ларс. Відразу після заміжжя Астрід залишила роботу, щоб піклуватися про сина і про новонароджену доньку Карін (1934). За словами письменниці, її перша повість-тетралогія, «Пеппі Довгапанчоха» (1945) вийшла в світ саме завдяки дочці. Коли дівчинка захворіла, їй довелося щовечора розповідати всякі історії. Так, одного разу Карін замовила історію про Пеппі Довгапанчоха, ім’я якої вигадала на ходу. Книга мала приголомшливий успіх. Домогосподарці Астрід відразу ж запропонували роботу в дитячому видавництві і присудили кілька премій. Сьогодні її твори перекладені на багато мов в 60 і більше країнах світу. Історія про Карлсона також з’явилася завдяки дочці, яка часто розповідала про загадкового человічка, який залітав у вікно.