Если речь идет о стихотворении А.С. Пушкина, то там рифма парная, так как рифмуются 1-я и 2-я, 3-я и 4-я и т.д. строчки.
Брань<span> - битва;
</span><span>Латырь-камень;
</span>Баса<span> - красота;
</span>Батог<span> - палка;
</span>Верея<span> - столб;
</span>Давеча<span> - недавно.</span>
Кожна людина хоча б один раз у своєму житті замислюється над тим, що
для неї є найважливішим, що їй потрібно понад усе. Тієї миті у
свідомості людини відбувається переоцінка цінностей і вона може
змінитися. Саме так сталося зі Скруджем, головним героєм повісті
"Різдвяна пісня у прозі", автором якої є видатний англійський письменник
Чарльз Діккенс.
Твір розповідає про старого жмикрута Скруджа, якого непокоїла жага до
збагачення. Окрім грошей, його ніщо не цікавило. Для нього не існувало
жодних моральних цінностей. Скрудж не знав, що таке любов, співчуття,
радість. Гроші стали сенсом його життя. Проте події Різдвяної ночі
назавжди змінили Скруджа, його світосприйняття, думки, погляди.
Життя Скруджа можна умовно поділити на дві частини: до зустрічі з Духами
Різдва і після неї. Саме Духи, що з'явились перед Скруджем святкової
Різдвяної ночі, допомогли йому усвідомити справжній сенс життя, знайти
духовні цінності, усе те, чого йому так не вистачало упродовж довгих
років гонитви за багатством.
Особисто на мене повість справила неабияке враження. Вона допомогла мені
зрозуміти, що в житті немає нічого важливішого за моральні якості та
щирі людські стосунки. Варто завжди пам'ятати про вічне, плекати й
шанувати його в собі. Я всім раджу прочитати чудовий твір Чарльза
Діккенса "Різдвяна пісня у прозі" та замислитися над сенсом буття, над
справді важливими речами.
Сказка Жуковского «Спящая царевна» очень мудрая и поучительная. Читать ее легко, ведь написана она в форме стихов. В сказке рассказывается о паре, которая не могла иметь детей. Но их мечта исполнилась. Царица родила дочку. Все были счастливы. Но случилась беда и царевну заколдовали. Несмотря на все запреты царя на прядильные инструменты, девочка, как ей и предсказывали, укололась об иголку и заснула крепким сном на многие века.
Прошло триста лет и своим поцелуем спас ее царевич. Сказка закончилась хорошо. Мораль сказки подчеркивает то, что невозможно избежать того, что дано судьбою. Девочке было суждено проспать триста лет и быть спасенной. Несмотря ни на что, это исполнилось. Ее спас от вечного сна мужественный парень. Он не побоялся преград, благодаря чему зажили царевна и царевич счастливо.