Спящими называют почки, которые не пробудились к росту с началом вегетации...
a) gen daltonizma budet recessiven ,tak kak on sebya ne priyavil (mat byla nositelem bolezni)
b) gen gemofilii budet dominantnym, po etomu ona proyavila sebya v potomstve (u malchika)
Управління охорони здоров'я
виконкому Криворізької
міської ради
Перша допомога при укусі змії
На території України нараховується десять видів отруйних змій. Менш небезпечні щитомордники. Найбільш розповсюджені гадюки. Після укусу щитомордника або гадюки трагічні наслідки бувають рідко, але деколи розвиваються тяжкі ускладнення.
Змії ведуть активний спосіб життя тільки в теплий період року – з перших чисел квітня і до глибокої осені, зимою впадають в сплячку, обираючи для цього нори гризунів. Необхідно знати деякі звички змій. Щитомордники перед нападанням дрібно трясуть кінчиком хвоста.
Якщо укусила змія, перш за все слід визначити, отруйна вона чи ні. На місці укусу залишаються сліди від зубів змії у вигляді двох серпоподібних смуг, утворюючих напівовал із дрібних точок. Неотруйна змія залишає тільки цей слід на шкірі. Якщо ж укусила отруйна змія, то в передній частині напівовала між серпоподібними смугами є дві ранки (сліди від її двох отруйних зубів), з яких переважно витікає кров.
Токсичність отрути залежить від ряду факторів: фізіологічного стану і віку змії, кліматичних умов її перебування, часу, який минув з моменту пробудження від сплячки. У голодних змій отрути більше, ніх у ситих.
Отрута змій дуже складна за хімічним складом і являє собою комплекс речовин білкової природи з різним механізмом дії. Зміїна отрута руйнує еритроцити, порушує згортання крові, збільшує проникливість клітинних мембран, уражає нервову і серцево-судинну системи. Можливий розвиток алергічної реакції аж до анафілактичного шоку.
Що необхідно зробити, якщо укусила отруйна змія?
Перш за все постаратися як можна скоріше відсмоктати з рани отруту, постійно її випльовувати. ! ! Не можна цього робити тим, у кого є поранення слизової губ або порожнини рота. Рану слід обробити 5%-ним спиртовим розчином йоду або одеколоном, спиртом.
Відсмоктавши отруту, необхідно обмежити рухомість потерпілого. Якщо змія укусила в ногу, прибинтувати її до другої ноги та, підклавши що-небудь під ноги, злегка підняти їх. При укусі в руку необхідно зафіксувати її в зігнутому положенні. При сильному болі можна прийняти 1-2 таблетки аналгіну або баралгіну. Щоб прискорити виведення отрути, давати потерпілому пити більше чаю і лужної мінеральної води.
Найбільш ефективний засіб проти зміїної отрути – полівалентна протизміїна сироватка, введена не пізніше ніж через 30 хвилин після укусу. Але вводити її може та повинен тільки медичний працівник. Самостійність небезпечна через можливий розвиток алергічних реакцій на введення сироватки. І якщо людині не надати термінової допомоги, вона може загинути.
Основне: потерпілого потрібно якомога швидше на носилках або попутним транспортом доставити в найближчий медичний заклад.
Часто першу допомогу при укусах змії надають неправильно.
Категорично забороняється:
♦ накладати джгут на кінцівку вище місця укусу. Ця міра не перешкоджає всмоктуванню і розповсюдженню отрути в організмі, але порушує кровопостачання в кінцівці та сприяє розвитку некрозу (омертвіння) тканин, накопиченню продуктів розпаду в кінцівці та різкому погіршенню стану хворого після зняття джгута;
♦ припікати місце укусу вогнем, хімічними речовинами;
♦ розрізати рану на місці укусу.
Всі ці маніпуляції не тільки не корисні, але й шкідливі. Вони призводять до розвитку інфікованих ран, які довго не гояться, сприяють порушенню обміну речовин в пошкоджених тканинах.
Відправляючись на відпочинок в гори, в ліс по гриби, ягоди, слід бути обережним. Не забуватйе, що змія кусає тільки захищаючись! Необхідно палицею розсунути зарослі, обстежити ущелени, аби ненароком не потурбувати змію. Обирайте надійне взуття, надягнути широкі штани і заправити їх в черевики так, щоб утворився напуск. Якщо змія буде кусати, то вона прокусить тільки тканину штанів, а не шкірі
Я думаю, что это происходит вследствие наличия жировых отложений. Отложений с водой у человека не имеется, в отличие от верблюда, у которого вода хранится в горбе.