Остап и Андрий- два дюжих молодца , крепкие здоровые лица , были оба смущены приемом отца
После приезда в Сечь они стали на хорошем счету , стали заметными между другими казаками своей удалью и везением во всем ; метко стреляли , переплывали Днепр , хорошо владели оружием
Оба хорошо сражались в бою
Характеристика Петра На долю головного героя випало велике випробування: він сліпий від народження, і повинен поступово прийти до розуміння своєї цінності і необхідності в цьому світі. Спочатку йому складно спілкуватися з однолітками, але поява в його житті Евеліни приносить йому чимало приємних хвилин: він знаходить подругу, близьку людину. По суті, Петро хоче знайти своє місце в житті, але спочатку йому потрібно прийняти факт власної сліпоти. Довго він не може змиритися з тим, що не такий як всі, що не бачить світ. Він повинен прийти до розуміння того, що володіє великим талантом, і захотіти його розвинути до високого рівня. Багато в чому досягнення цієї мети сприяє вплив дядька Максима, який вигадує для племінників нові випробування. Ми бачимо, як з недовірливого і невпевненого юнака Петро поступово стає сильною людиною, люблячим життя. Коли він перестає жаліти себе і починає дихати на повні груди, результати не змушує на себе чекати: і ось Петро вже сліпий музикант. Короткий зміст історії розповідає про те, як у нього утворюється сім’я, особисте щастя. Характеристика Евеліни Це була мудра і добра дівчинка, розвинута не по роках. При першому знайомстві можна помітити її незворушність і спокій, з яким вона дивилася на звичайні речі. По відношенню до Петра вона ласкава і прониклива. Недарма в ній одній в дитячі і юнацькі роки сліпий бачив відраду і втіху. Евеліна — перший і єдиний друг Петра, згодом його кохана. Їхні стосунки гармонійні, з часом вони тільки міцнішають. Евеліна завжди сприймала біль Петра як свій власний. Момент, коли вона дізналася, що він сліпий, запам’ятався їй на все життя: вона плакала над цією обставиною так, немов хлопчик (в ту пору ще незнайомий) був її близьким родичем або другом. Характеристика дядька Максима Дядько Максим був відставним військовим. Звиклий до порядку й дисципліни, він хоче зробити з племінника гідну і впевнену в собі людину, якій були б не страшні ніякі душевні переживання і побутові труднощі. Дядько бере активну участь у вихованні Петра, намагається довести своїй сестрі, чому важливо не зніжити дитину, а навчити його жити у нашому непростому світі. Дядько ніколи вголос не жаліє хлопчика, тим самим не дає йому приводу засумніватися в тому, що він може стати щасливим. За його ініціативою у будинок приходять молоді люди, серед них кадет і студенти — все для щасливого майбутнього Петра. Саме з дядьком Максимом юний Петро вирушає в найважливішу подорож за сенсом життя. Конюх Юхим Він пробудив у маленькому Петрові любов до музики, здатність чути красу мелодії і звуків. Юхим був закоханий у дівчину, яка відмовила йому у взаємності, тому його музика наповнена справжніми почуттями і красою. Ця повнота звуків і заворожує маленького Петра, змушує його бігати до стайні і слухати досконалу гру конюха. Юхим — перший учитель Петра по музиці. Саме в його стайні хлопчик навчився розуміти і цінувати справжнє мистецтво. Анна Михайлівна Як будь-яка мати, вона прагнула оточити свою дитину теплом і увагою. Дізнавшись, що дитина сліпа, вона довгий час горювала, ні в чому не знаходила розради. Протягом усієї повісті її любов і підтримка всюди оточують Петра, дарують йому почуття потрібності, підтримують в негараздах. Основна думка повісті «Сліпий музикант» Навряд чи знайдеться інший такий твір, що надасть настільки сильний життєстверджуючий вплив, як і «Сліпий музикант». Герої описані досконалими: вони усі наділені живими рисами, індивідуальними якостями характеру. Головний герой повинен пройти випробування сліпотою і полюбити життя, щоб стати великим музикантом. Таким чином, багатогранною і значною є повість «Сліпий музикант». Короткий зміст дозволяє глибше зрозуміти почуття, думки сліпого, його світогляд. Створюється враження, що Короленко присвятив цей твір сліпим всього світу. 1
Джерело: http://dovidka.biz.ua/slipiy-muzikant-harakteristika-geroyiv/ Довідник цікавих фактів та корисних знань © dovidka.biz.ua
Костя рассказывает историю о местном плотнике, весьма угрюмом человеке. Причем рассказывает это со слов отца. Невеселый нрав плотника объясняется случаем, произошедшим с ним, когда он ходил в лес за орехами. Плотник заблудился и задремал. Ночью он проснулся и увидел перед собой русалку. Испугавшись, он перекрестился, а русалка заплакала. Она поведала плотнику, что теперь он не сможет жить с ней до конца своих дней в веселье, а до конца жизни будет печалиться. С тех пор плотник стал угрюмым.
Рассказ Кости из произведения И. С. Тургенева "Бежин луг".
<span>Пошел он раз, тятенька говорил, - пошел он, братцы мои, в лес по орехи. Вот пошел он в лес по орехи, да и заблудился; зашел - Бог знает куды зашел. Уж он ходил, ходил, братцы мои, - нет! не может найти дороги; а уж ночь на дворе. Вот и присел он под дерево; давай, мол, дождусь утра, - присел и задремал. Вот задремал и слышит вдруг, кто-то его зовет. Смотрит - никого. Он опять задремал - опять зовут. Он опять глядит, глядит: а перед ним на ветке русалка сидит, качается и его к себе зовет, а сама помирает со смеху, смеется.. .А месяц-то светит сильно, так сильно, явственно светит месяц - все, братцы мои, видно. Вот зовет она его, и такая вся сама светленькая, беленькая сидит на ветке, словно плотичка какая или пескарь, - а то вот еще карась бывает такой белесоватый, серебряный.. .Гаврила-то плотник так и обмер, братцы мои, а она знай хохочет да его все к себе этак рукой зовет. Уж Гаврила было и встал, послушался было русалки, братцы мои, да, знать, Господь его надоумил: поло жил-таки на себя крест.. .А уж как ему было трудно крест-то класть, братцы мои; говорит, рука просто как каменная, не ворочается.. .Ах ты этакой, а!. .Вот как положил он крест, братцы мои, русалочка-то и смеяться перестала, да вдруг как заплачет.. .Плачет она, братцы мои, глаза волосами утирает, а волоса у нее зеленые, что твоя конопля. Вот поглядел, поглядел на нее Гаврила, да и стал ее спрашивать: "Чего ты, лесное зелье, плачешь? " А русалка-то как взговорит ему: "Не креститься бы тебе, говорит, человече, жить бы тебе со мной на веселии до конца дней; а плачу я, убиваюсь оттого, что ты крестился; да не я одна убиваться буду: убивайся же и ты до конца дней". Тут она, братцы мои, пропала, а Гавриле тотчас и понятственно стало, как ему из лесу, то есть, выйти.. .А только с тех пор он все невеселый ходит. </span>
Краеведческий музей — место, где встречаются настоящее и прошлое. Когда проходишь по его залам, то чувствуешь, как дух ушедших времен наполняет тебя. Здесь можно делать заметки, часами рассматривать удивительные экспонаты, а можно просто мечтать, воображая себя то скифом, то солдатом Северной войны, то бойцом, водружающим знамя над рейхстагом.
Экскурсия в краеведческом музее начинается с доисторических экспонатов. Это орудия труда первобытного человека, произведения древнейшего искусства, оружие и многое другое. Проходя по залам музея, можно увидеть, как совершенствовался человек, становясь более умелым, искусным, образованным. Наши далекие предки были великими мастерами, могучими воинами, талантливыми зодчими. Испытываешь гордость за них, живших много веков назад и умевших обустраивать свой быт с такой тщательностью и сноровкой.
Большой интерес представляет постоянно действующая экспозиция "Вторая мировая война". Здесь можно увидеть то, к чему, кажется, не должно было стремиться человечество: орудия, предназначенные для массового убийства. Вторая мировая была, по определению историков, индустриальной войной: в убийственный водоворот были втянуты не только народы, но и все материально-технические ресурсы стран-участниц. В конце экспозиции можно увидеть экспонаты, рассказывающие о победе во Второй мировой войне, которую одержали войска Советского Союза, США, Великобритании и Франции.
Современные экспозиции радуют глаз. Во всем своем многообразии представлены шедевры народных ремесел, работы фотохудожников, скульпторов, живописцев — всех тех, кого в полной мере можно назвать творцами истории. По крайней мере, той ее части, которая не связана с насилием и смертью.