Пожалуйста Отзыв. В. Астафьев "Конь с розовой гривой". На зимние каникулы нам было задано прочитать рассказ. Я себе сказала-"Не буду читать как-всегда эти старинные сказки! Фу! ".Но зря, я начала читать рассказ и так зачиталась что прочла сразу весь а не частями. Рассказ Астафьева "Конь с розовой гривой"- это повествование писателя о собственном детстве проще сказать пересказ своего случая из его детства. Рассказ дал мне улыбнуться. Главный герой сделал глупою, но дающую урок ошибку. Мальчика отправили за ягодами, но за эту бабушка сказала что даст ему Коня с розовой гривой. Он набрал корзинку ягод, но его друзья съели все ягоды и обвинили героя в жадности. В тот момент я подумала что он пойдёт домой и расскажет бабушке о случившемся, а он оказался хитрей. Мальчик положил вниз траву, а сверху положил ягод. Главный герой не успел всё рассказать своей бабушке и когда она вернулась она ругалась на него. Мальчик попросил прощения у бабушки и получил от бабушки того пряничного коня с розовой гривой. У многих были похожие ситуации в жизни и все мы выходили из этих проблем с помощью прощения у того кому ты сделал плохо или кому стало из-за тебя стыдно. Думаю что и у меня такие проблемы уже были и конечно же я думаю что такое больше не повториться. Конечно же, после этого мальчик навряд ли станет обманывать бабушку, но и других. Мы все получили урок.
Тема — Прощання, розлука. Головна думка — У кожного своя історія розлуки. Ліричний герой дуже сумний, тому що розлучається з коханою. «Коли розлучаються двоє» художні засоби Іронія (перша строфа, складається із штампів), метафора («сум, зітхання прийшли самі»). «Коли розлучаються двоє» Гейне Коли розлучаються двоє, За руки беруться вони, I плачуть, і тяжко зітхають, Без ліку зітхають, смутні. З тобою ми вдвох не зітхали. Ніколи не плакали ми; Той сум, оті тяжкі зітхання Прийшли до нас згодом самі. (Переклад М. Славинського) Центральна тема вірша — тема розлуки, прощання. Відчуття втрати завжди приходить пізніше, особливо, якщо йдеться про нерозділене кохання. Поет любить і страждає через те, що кохана дівчина не відповідає йому взаємністю. Вірш «Коли розлучаються двоє…» немовби вихоплює зі щемливої сповіді ліричного героя циклу той момент у його стосунках із коханою, коли в них настає найважча пора — болісного, але неминучого розлучення, яке, мов гострий ніж, ділить навпіл світосприйняття ліричного героя: на минуле, коли бодай зрідка він міг бачитися зі своєю коханою, і теперішнє, коли її образ з’являтиметься йому лише в овіяних смутком спогадах. Вірш побудовано у формі контрастного зіставлення. Перші чотири рядки вірша змальовують ситуацію розлучення так, як це, на думку поета, найчастіше буває в житті: Коли розлучаються двоє, За руки беруться вони, І плачуть, і тяжко зітхають, Без ліку зітхають, смутні. (Переклад М. Стависького) Наступні чотири рядки відтворюють цю саму подію, але в ситуації прощання зі своєю коханою ліричного героя Гейне
Джерело: http://dovidka.biz.ua/koli-rozluchayutsya-dvoye-analiz/ Довідник цікавих фактів та корисних знань © dovidka.biz.ua
Он нашел лодку нормальных размеров, отремонтировал ее и уплыл 24 сентября 1701 года в 6 часов утра.
Это приколки,приколюхи и т.д. и т.п. над политиками..