Географічне дослідження включає в себе практично всі основні методи наукового
дослідження: метод аналізу та синтезу, літературний метод, метод узагальнення
тощо. Однак, для географічної науки найбільштиповими і характерними є такі
методи дослідження як: спостережяння, аерокосмічні методи, моделювання,
геофізичний метод, експедиційні дослідження, картографічний методи.
В даному рефераті спробую коротко їх розглянути.
Особливості методів вивчення географії визначаються локальним і комплексним
характером її предмета.
Під методом у широкому значенні слід розуміти спосіб пізнання явищ природи і
громадського життя з метою побудови й обґрунтування системи знань. У більш
вузькому розумінні метод – це регулятивна норма чи правило, визначений шлях,
спосіб, прийом рішень задачі теоретичного, практичного, пізнавального,
управлінського, життєвого характеру.
Картографічний метод дослідження - метод наукового дослідження, у якому карта
виступає як модель досліджуваного об'єкта і проміжна ланка між об'єктом і
дослідником. Картографічний метод дослідження включає:
- опису по картах;
- графічні побудови: профілі, блок-діаграми й ін.;
- виміру по картах, математичну обробку цих вимірів і т.д.
Розрізняють дослідження з окремих карт і по серіях карт різної тематики,
різночасним і різномасштабним.
Отже, картографічний метод дозволяє вивчати закономірності просторового
розміщення і розвитку територіальних комплексів шляхом складання і використання
географічних карт.
Аерокосмічні методи — це дослідження і картографування Землі за допомогою
літальних повітряних чи космічних апаратів. Виділяють фотографічні, електронні,
геофізичні і візуальні аерокосмічні методи.
Одним з провідних методів географічного дослідження залишаються спостереження.
Маршрутні і майданні, періодичні і безупинні, стаціонарні і дистанційні, вони
дають важливі фактичні дані про географічні об'єкти, їхньому розвитку, змінах.
Порівняльний підхід дозволяє виявити подібності і розходження процесів,
властивостей і станів географічних об'єктів, скласти їхньої класифікації, а
також прогноз їхніх змін. Історичний підхід дозволяє шляхом вивчення минулих
станів об'єкта і порівняння їх із сучасним станом пояснити його унікальні риси.
Статистичний метод дозволяє шляхом обробки даних спостережень визначати
залежність між компонентами природи, населення і господарства, а також давати
їхню порівняльну характеристику.
Моделювання дозволяє вивчати розвиток географічних об'єктів, процесів і явищ за
допомогою їхніх моделей. Виділяють моделювання графічне, математичне і машинне
(за допомогою ЕОМ). Головним джерелом географічної інформації були і
залишаються географічні карти, хоча зараз вони часто зберігаються в пам'яті ЕОМ
і є частинами геоінформаційних систем, що одержують інформацію із супутників і
з численних метеостанцій, що включають банки даних, що містять звіти про
результати праці багатьох дослідницьких колективів. Для школяра важливі
географічні атласи, словники, енциклопедії, довідники, географічні описи, що
містяться в численних книгах і журналах.
Експедиційні дослідження
Польові роботи - збір відомостей про досліджувану територію безпосередньо на
місцевості. Польові роботи - основний і самий древній метод наук про Землю.
Польовим роботам передує вивчення літератури про досліджувану територію,
матеріалів минулих досліджень, карт, аеро- і космічних знімків.
Термін застосовується незалежно від того, у яких природних умовах проводяться
дослідження: у поле, у лісі, у горах і т.д.
Комплексний метод як метод географії. Дотепер говорилося про предмет,
досліджуваному географією. Але географія, як і всяка інша наука,
характеризується ще своїми особливими методами вивчення. У чому ж складаються
їхньої особливості?
Комплексність самого предмета географії вимагає комплексного методу його
вивчення. При характеристиці поверхні Землі в цілому і її частинах географ
з'єднує в єдиний комплекс географічне положення даного місця, рельєф,
гідрографію, клімат, тваринний і рослинний світ, населення, його побут і
діяльність — і все це бере в єдності, у синтезі</span>
Объединяет все части гидросферы и связывает между собой все оболочки Земли (атмосферу, литосферу, биосферу и гидросферу). Вода во время круговорота может быть в трех состояниях: твердом , жидком и газообразном. В процессе круговорота происходит постепенное обновление вод во всех частях географической оболочки.
Название кенгуру происходит от слова «kangurоо» или «gangurru», названия этого животного на гуугу-йимидхиррском языке аборигенов Австралии (язык пама-ньюнгской семьи), услышанного Джеймсом Куком от аборигенов во время его высадки на северо-восточном берегу Австралии в 1770 году
Времена года Зима. Ее предвестником является снег, выпавший на вершинах сопок. Постепенно белая пелена снега спускается все ниже и ниже к подножию и наконец зима вступает в свои права. Снег выпадает рано, и почти сразу же образуется устойчивый снежный покров. Это время года почти по всему полуострову длится около пяти месяцев, а на крайнем севере доходит и до семи. Если сравнить ее с зимой центральных районов Дальнего Востока, то она несколько мягче. В холодное время года на побережьях дуют ветры северных направлений, в центральных районах — вверх по долине.
Температурный режим в разных частях Камчатки неодинаков. Температура воздуха в этот период года бывает в среднем минус 20–30 °С на севере и около 6 °С — на юге.
Самый холодный месяц в долине реки Камчатки и на севере области — январь; на побережьях — февраль.
Камчатская зима многоснежна, отличается метелями. В предгорьях снег достигает почти 2,5 метра. На прибрежных участках, сопках и песчаных косах западного побережья его часто сдувает ветер и сносит в море, оголяя почву. В большинстве районов области снежный покров держится почти полгода.
<span>В зимний период года менее пасмурно. Часты оттепели, нередко — во время пурги. Оттепели бывают на всей территории полуострова. Порой в январе или феврале температура воздуха поднимается до плюс 3–5 °С. Затем снова наступают морозы.</span>