Статеве розмноження з'явилось відносно недавно, якщо розглядати процесс розмноження в ретроспективному контексті. Першими організмами, що мали якусь подобу до статевого розмноження були інфузорії туфельки. Вчені встановили, що час від часу інфузорії з'єднуються одна з одною через цитоплазматичні містки і відбувається передача генетичного матеріалу з однієї клітини до іншої. Подібний процесс назвали "статевим процессом", оскільки процесс власне поділу цих організмів (збільшення кількості клітин) проходить по звичному мітотичному шляху.
Основною перевагою статевого розмноження над нестатевим є те, що за умови його проходження відбувається рекомбінація статевого матеріалу від двох особин одного виду, що в кінці кінців призводить до появи організму, який має властивості, що відрізняються від властивостей материнських організмів. Такий організм, цілком можливо, більш успішно буде виживати в динамічно змінюваних умовах оточуючого середовища, буде витривалішим і зможе забезпечити собі більш комфортні умови для існування.
Одним словом, якщо розглядати процесс статевого розмноження в розрізі еволюційної теорії, то в порівнянні з процессом нестатевого розвитку він дає більше матеріалу для природного добору і в цілому призводить до більш швидкого і бурхливого процессу розвитку вида а також збільшує швидкість видоутворення.