Кот в сапогах
---
Колобок
Курочка ряба
-----
Нет так как. <span>Остап </span><span>– прекрасный воин, преданный товарищ, во всем стремился быть похожим на отца. По характеру он добрый, искренний, но в то же время серьезный, твердый, отважный. Остап соблюдает и чтит традиции Запорожской Сечи. Он убежден в том, что его долгом является защита Родины. Остап ответственный, уважает мнения запорожцев, но ни за что не принимает взгляды иностранцев. Людей он делит на врагов и друзей. Рискую собственной жизнью, Остап готов прийти на помощь приятелю. Учиться Остапу было тяжело, неоднократно он сбегал с бурсы. Даже свой букварь закапывал. Но после суровых наказаний отца, он продолжает учиться на отлично.</span>
Какое время года описывает Бунин ?
Во что были одеты косцы ?
Какие песни они пели ?
В каком лесу происходят события ?
Что восхищает писателя в песнях косцов ?
1. Состав семьи
2. Задание отца
3.ловля вора
4. Освобождение взамен на обещание
5. Сборы на смотрины невесты
6. Преображение Ивана
7. 3 дня на добычу перстня
8. Приглашение на пир к царю
9. Знакомство с отцом царевны
10. Преображение Иванушки дурачка в Ивана -царевича
Поспішила Аля до свого сусіда Сашка. Довго розповідала йому про свою пригоду, пояснювала чому треба доробляти справи. Та хлопчик не повірив жодному слову дівчинки. Тільки глузливо усміхався.
День добігав до кінця. Добре, що сьогодні не задавали домашнього завдання по математиці. Адже була контрольна робота і Сашкові знову повезло списати у Марічки. Сусідка по парті – дівчинка добра, вона не могла не допомогти. Її порада виконувати самому задачі, вже вкотре не вплинула на хлопця.
Наступного дня після школи кинув Сашко портфель і гайда у двір кататися на санчатах. Короткий зимовий день наближався до завершення. Сашко сидів за столом. На столі лежав розкритий підручник з математики, зошит та ручка. Три задачі із книжки дивилися на хлопчика, а він замріяно дивився у вікно. І тут раптом побачив маленького карлика. Той видався йому знайомим. Ну звичайно, він був точнісіньким із розповіді Алі. Недочеревик люб’язно усміхався, стукав у кватирку, просив щоб хлопчик впустив його у середину, радісно потирав руки і аж підскакував від задоволення.
Сашко миттєво взявся читати умову задачі. Із кожним вирішеним завданням лице карлика все смутнішало, воно ставало дедалі злим та роздратованим. Невже соту справу завершить Сашко? Адже карлик так довго чекав на майбутнього недоладянина, рахував його невиконані справи. Коли всі задачі були розв’язані, розчарований Недочеревик надягнув свій величезний зелений черевик і за мить зник за вікном.
Тепер Сашко завжди виконуватиме завдання.