Я – коник-стрибунець. Я мешкаю в степовій Країні Густих Трав разом із жуками, жабками, ящірками, мушками, бджілками, осами. Люблю ласувати зеленню, грітися на сонечку, перелітати зі стеблини на стеблину. А мої крильця в цей час виблискують різними барвами.
Якось я почув пісню Жайворонка. Вона так мене зачарувала, що я почав мріяти про те, щоб навчитися співати. Відтоді я прислухався до кожної комашки, але не зміг повторити жодної їхньої пісеньки. Навіть мурашка – і та вміє співати за допомогою вусиків, а хрущ – за допомогою крил. Я геть засумував… Невже я ніколи не навчуся співати?
І лише мудрий цвіркун зрозумів, у чому справа. Виявляється, що насправді співати я можу! І жоден мешканець густих трав не здогадається, як саме я створюю свою власну пісеньку.
P. S. Коли ти будеш гуляти разом із татом і мамою в Країні Густих Трав, то зможеш розпізнати всіх її мешканців за їхніми пісеньками. І серед лугового хору почуєш мене – голос Співака-стрибунця.
<span> У зеленій травичці високо стрибає коник–стрибунець Він маленького розміру. Кольору зеленого, мов листочок. Коник має шість ніжок. На голівці двоє оченят. Він видає цікаві звуки у траві. Кажуть, що він має чудову скрипку.
</span><span>
</span>
Главные герои: мальчишки Яшка Бабушкин, Валька и беспризорник Дергач.
Приключенческая повесть для подростков о дружбе и таинственном кладе старого графа.
Глупым быть это плохо.Человек не сможет поступить на хорошую работу, у него будет ноль знаний.А еще есть такая пословица умный рассудит, а глупый засудит.Г.человек не будет вдумыватся, пытатся понять мотивы того, кто совершил плохое.А У.человек поймёт и поможет разобраться в ситуации.К тому же у умного будет много знаний чем у глупого.Человек может поступить на хорошую работу.Все решает по справедливости.
Ну лично я считаю то что нет