1)На прием в сельскую больницу к фельдшеру Курятину приходит дьячок Вонмигласов и рассказывает о своей проблеме.
2)Фельдшер берется удалить больной зуб
3)Попытка вырвать зуб оказывается неудачной.
Еще раз.
4)Вторая попытка заканчивается неудачей — зуб сломался на корню.
<span>5)Дьячок уходит, ругая фельдшера. Тот себя виноватым не считает.</span>
В хорошем-то житье Данилушко живо поправляться стал и к Прокопьичу тоже прильнул.Шубу ему Прокопьич, справил, шапку теплую, рукавицы, пимы (валенки. - Ред.) на заказ скатали.Прокопьич, видишь, имел достаток.<span>К Данилушке-то он крепко прилип. Прямо сказать, за сына держал. Ну, и не жалел для него, а к делу своему не подпускал до времени.Вот и все что я могу тебе сказать)</span>
В нашому світі є безліч проблем, ми щиро переживаємо їх, але коли настає скрутна хвилина, раптом все змінюється. Всі проблеми, що були, стають мізерними і незначущими , а натомість їм приходить усвідомлення думки про правдивість нашого життя, що так уміло прикрашалося засоби масової інформації. Раптом спала димка ілюзій і перед нами постає реальна картина ситуації, що відбувається на нашій землі, на нашій Батьківщині. Тоді кожен і відкрив своє справжнє лице.
Одні виявилися боягузами, інші ледарями, які лише вміють гарно говорити, але були й інші. Тих, кого було набагато більше . Це герої. По правді кажучи, я навіть не очікувала, що їх виявиться в нашій країні так багато. Солдати, волонтери, всі, хто допомагав і допомагає. Хтось це робив менше, хтось більше, але жоден не залишився байдужий. Багато хто говорить, що в наш час люди стали злі, але це не так. Ми бачимо на сьогоденному прикладі, що світ повний добрих і самовідданих державі людей, які борються за наше майбутнє, за наше життя.
Солдати, що пішли зараз на зону АТО і всі, хто зараз із ними рискують не повернутися до дому. У кожного з них є сім’я, родина, друзі. Їм є що втрачати. Можливо, інший би не погодився, але не вони. Ті, завдяки кому ми зараз спокійно ходимо до школи чи на роботу. Будучи в безпеці, ми до кінця не усвідомлюємо всієї тієї ситуації, що відбувається. Все добре, допоки добре. Не так давно відбувся Євромайдан, зараз же ми майже не згадуємо про нього, бо все налагодилося. А що якби ні? Що якби не було майдану? Що тоді? Можливо, все залишилося б на своїх місцях, можливо було б гірше, але краще не сталося б, безперечно. І тому, що наша держава зрушила з місця є заслуга всіх тих, хто полягли за наше краще життя. Пам’ятаймо це.
Пам’ятаймо всіх, живих і тих, хто вже не з нами. Солдатів і активістів майдану. Лікарів і волонтерів. Пам’ятаймо старих, пам’ятаймо молодих. Вони боролися за наше життя. Не забуваймо це. Закарбуймо їхні імена у пам'ять вічності, тоді вони не вмруть, а будуть завжди з нами. Усіх колись не стане на цьому світі, але в наших серця вони, герої, житимуть вічно.
Шановна Сапфо .
<span>Хочу розповісти Вам про те що мій клас цінує ваш талант писати й творити. </span>
<span>Я дуже хочу поділитися з Вами думками про вас. Я вважаю що Ви дуже талановита людина адже не всім людям дано писати вірші,поезії. </span>
<span>Мені цікаво дізнатися де ви народилися, проживали, як звати ваших батьків, та є у вас брат чи сестра?. Адже мені відомо тільки те що у вас була донька Клеіда. </span>
<span>Я прошу Вас напишіть мені відповіді на мої запитання. Завчасно вам дякую!! ! </span>
<span>З нетерпінням чекаю відповіді від Вас!!! !</span>