в нашей истории очень много Войн наше развитие с этим как раз и останавливалась возьмем например Ордынское Нашествие тевтонское Нашествие польской Литвы, это все наносила огромный урон экономики мы не могли торговать с другими странами с внешним миром у нас другая религия нам папа не помогал римский
Ответ:
Объяснение:
Было так. Как-то раз Князь дабыл метал. Он сказал метальщикам сделайте мечи они сделали и там осталась капля метала и она упала и сплющилась и обманули водой и получились деньги
<span>Основным источником существования Греции было сельское хозяйство. Даже городские жители часто имели хозяйство в деревне и пользовались тем, что оно давало. Однако рельеф и климат Греции не благоприятствовал сельскому хозяйству. Примерно три четверти территории занимали горы и участки, малопригодные для земледелия. Землю можно было обрабатывать на прибрежных равнинах и на некоторых глубинных территориях, где почва была плодородной. Только несколько областей, такие как, Фессалия, Беотия, имели хорошие пастбища земли. С марта по октябрь выпадало мало дождей, поэтому урожай выращивали зимой. Крестьяне выращивали фрукты и овощи, чтобы прокормить свои семьи. На возвышенностях или на скудных почвах, не пригодных для других культур, выращивали оливковые деревья. Виноградники устраивали на низких склонах гор. Зерновые культуры выращивали на плодородных землях. Это самые главные культуры, так как хлеб был основным продуктом питания у греков.</span>
Аналізуючи взаємовідносини Хмельницького і Виговського можна дійти висновку, що гетьман та генеральний писар діяли, як правило, узгоджено, причому кожен мав свій «імідж» і проводив відповідну лінію в ході дипломатичних контактів. Виговському, звичайно, відводилася роль «буфера», провідника нібито м'якшої, ніж у Хмельницького, лінії. Це давало змогу краще виявити наміри протилежної сторони, навіть її агентуру, створювало додаткові можливості для дипломатичного маневру Б. Хмельницького.
Звичайно, не можна говорити про повну тотожність політичних позицій гетьмана й генерального писаря. Якщо перший був представником центру, то другий тяжів до поміркованих (М. Громика, Г. Гуляницький, Г. Лісницький, генеральний суддя С. Зарудний, генеральний обозний Т. Носач та ін.), котрі прагнули досягнути компромісу з Річчю Посполитою. Через це Виговського недолюблювали представники радикальної течії (М. Кривоніс, Д. Нечай, Л. Мозиря, М. Гладкий, С. Подобайло й ін.), а також московської партії (М. Пушкар, І. Барабаш). Ці протиріччя склали передумови для гетьманства Виговського та визначили його долю. Фактично Виговський виконав волю пізнього Хмельницького, який помітив порушення Переяславської ради Москвою та шукав можливості перегляду чи розриву її. Але Виговський не мав тієї харизми, завдяки якій Хмельницький перетворив чергове повстання козаків на Визвольну війну України.