<span>Мета́фора (от др.-греч. μεταφορά — «перенос», «переносное значение») — фигура речи (троп), использующая название объекта одного класса для описания объекта другого класса, в том числе, чтобы кратко выразить объемное значение описываемого объекта.
</span>
<span> <span> ЮРКО</span></span><span><span>«Він
радів, що сьогодні таки проснувся вчасно, що не очікував ні на батька, ні на
матір, а подався сам до річки, щоб порибалити» «... Юркові хотілося не йти, а
бігти, не мовчати, а співати» • «Він демонстративно відвернувся, не бажаючи
вступати з нею ні в які розмови... Спочатку Юркові подобалась її увага, але
скоро та увага стала йому надокучати й заважати» • «Це я набрехав, щоб
побачити, чи ти розумна... » • «Знову долинув крик сірої качки, але він нітрохи
не схвилював Юрка» • «Він уявляв, як повезе каченят у місто, як показуватиме
своїм товаришам, як вони заздритимуть. Він ішов і пританцьовував» • «Про себе
Юрко погрожував Тосі якнайстрашніше, він, нарешті, пообіцяв собі розправитися з
нею, щоб знала своє місце, щоб не лазила слідом за ним, не втручалася» • «Після
того Юрко вже не товаришував із сільськими хлопцями. Чи то вони не приймали
його до свого гурту, чи то, як казав Юрко, він не захотів більше з ними
знатися. А коли батьки запитували, чому ж Тося не приходить, то відповідав, що
дуже йому надокучила, і він її прогнав. Що, мовляв, од неї і слова живого не
почуєш, а все дивиться й дивиться на тебе, розкривши рота». • «А поки їхав у
машині, то тільки про неї й думав: він би покликав, але чи підійшла б вона? І,
переживаючи болісний сором, був певен, що, мабуть, не підійшла б...» 3.1.2.
Орієнтовний </span><span>планхарактеристики образу Юрка. 1) Юрко — міський
хлопець. 2) Риси характеру героя: а) брехливий і жорстокий; б) грубий у
ставленні до Тосі; В) байдужий до страждань качки-матері та її дітей; г)
хвалькуватий та підступний. 3) Юрко — уособлення людської жорстокості.</span></span><span> ТОСЯ
</span><span>«Вона,
відчуваючи свою провину, зовсім тихо присіла неподалік. Тепер вона й сама була
не рада, що прийшла, бо сподівалася на те, що Юрко стріне привітно, а він...» •
«А вона, не зважившись повернутись і піти одразу, тепер деталі почувала себе
ніяково й пригнічено. Її засмучувало й те, що Юрко нічого не зловив. Якби
зловив, то почав би радуватись, і тоді вони б якось помирились». • «Вона з
першого ж дня прив’язалась до нього, весь час намагалась бути в його
товаристві, не спускала з нього очей». • «Випусти... бо вони повмирають без
води». • «У її вухах стояв отой качин крик, довго ще стояв, навіть тоді, коли
вони вийшли з лісу й через городи йшли до хати». • «Вона хотіла податися разом
із Юрком, щоб слухати його розповіді про місто, про те, чого їй ніколи не випадало
бачити. Коли вона була з Юрком, то здавалося, що на неї падає чарівніше світло
його знань, що вона на якийсь час переселяється у той світ, що постає з його
розповідей». • «Спочатку сиділа під своєю хатою й намагалася помітити, як
сонячне проміння падає на землю… Потім з кленового полінця робила свистка, але
всі вони свистали не так, як той, учорашній, який грав тоненьким, наче аж
зеленим звуком. Притулялася до берези, що росла в їхньому подвір’ї, хотіла
підслухати, про що вона шумить, але сьогодні чомусь береза крилася від неї, не
бажала повідати своїх думок».</span>
Главными героями рассказа "Бежин луг" Тургенева являются пятеро крестьянских мальчиков: Федя, Павлуша, Илюша, Костя и Ваня.
Федя - самый старший из мальчиков. Сын богатых крестьян. Он одевается хорошо и носит собственные сапоги. Федя ведет себя несколько важно с другими мальчиками. Внешность:"... стройный мальчик, с красивыми и тонкими, немного мелкими чертами лица, кудрявыми белокурыми волосами, светлыми глазами…»
«...пестрая ситцевая рубаха с желтой каемкой; небольшой новый армячок…»
«…Сапоги его с низкими голенищами...»
Павлуша Возраст – 12 лет.
Мальчик из очень бедной крестьянской семьи. У Павлуши нет даже лаптей. Павлуша - умный, храбрый и решительный мальчик. Павлуша погибает при падении с лошади.
внешность:«…волосы были всклоченные, черные, глаза серые, скулы широкие, лицо бледное, рябое, рот большой, но правильный, вся голова огромная…»
«…тело приземистое, неуклюжее. Малый был неказистый…»
«...Одеждой своей он щеголять не мог: вся она состояла из простой замашной рубахи да из заплатанных портов...»
ИлюшаВозраст – 12 лет.
Илюша – крестьянский мальчик из обеспеченной семьи. Илюша носит новые лапти и одежду. Он работает на бумажной фабрике вместе с братом. Внешность:«...Лицо <…> горбоносое, вытянутое, подслеповатое…»
«…желтые, почти белые волосы торчали острыми косицами из-под низенькой войлочной шапочки…»
«…На нем были новые лапти и онучи…»
КостяВозраст – 10 лет.
Костя – крестьянский мальчик из бедной семьи. Слабый и болезненный мальчик. Костя – «трусишка». внешность:"...Все лицо его было невелико, худо, в веснушках …»
«…большие, черные, жидким блеском блестевшие глаза…»
«…маленького роста, сложения тщедушного и одет довольно бедно..."
ВаняВозраст – 7 лет.
Ваня – самый младший из мальчиков. У Вани еще тонкий, детский голосок. Ваня – незаметный и тихий ребенок. В рассказе он все время лежит под рогожей. Внешность:«...русую кудрявую голову...»
«... свежее личико…» «…большие тихие глаза...»