Точно ответить на такой вопрос нельзя, он потерпел поражение, но многие историки воворят что если бы он пошел в Турцию он вполне мог стать правителем Азии, а еще он мог победить в Бородинском сражении если бы ввел свою гвардию в бой. Но все это если бы да кабы...
<span>Минусы:</span>
<span>- Человечность диктатора. Диктатор обычный человек, для него всегда и всегда "своя рубашка ближе к телу". Поэтому рано или поздно диктатор начнет перераспределять ресурсы от дальних к близким. Будь это родственники, или товарищи по партии, или друзья (подруги) детства.</span>
<span>- Функция полезности диктатора в общем случае не совпадает с функцией полезности управляемых. Конечно возможен вариант, когда управляемых принуждают ради их же блага. Но чаще всего это просто "развод". Управляемые понимают, что им дают меньше, чем у них забирают. Они либо бегут (уходят, уезжают), либо терпят, либо свергают диктатора. Тирания мужа в семье, кстати, так же приводит к подобным последствиям, поэтому первое следствие либерализации общества - рост числа разводов. Просто жены перестают терпеть.</span>
Плюсы:
- Быстрота принятия решения (армия - образец диктатуры)
- Возможность преодоления сопротивления групп специальных интересов (впомните историю Петра I и бояр)
- Единственно возможный способ принятия решения при антагонизме сторон (например, в трудовом коллективе или в армии)
- Воспитание "просвещенным" диктатором "диких" сограждан
<span>Поэтому чем более разнородной является управляемая система (этнически, материально, ментально и т.д.) тем с большей вероятностью диктатура будет являться способом ее поддержания "на плаву". Особенно, если существует внешняя подпитка в виде, например, нефтедолларов или других доходных статей экспорта.
</span><span>
</span>
Невежественное духовенство, старались всеми средствами воспрепятствовать распространению просвещения, как бы опасаясь, чтобы не обнаружилось их собственное невежество и нечестие.
Богдан Хмельницький (1595, м. Чигирин - 6 серпня 1657, Чигирин) ватажок запорізьких козаків, що організували заколот проти Польського правління в Україні, що врешті-решт призвело до передачі українських земель на схід від Дніпра від польського до російського контролю.
Здобув освіту в Польщі і служив з польськими військовими силами проти турків, Хмельницький, який став начальником козацтва у Чигирині, посварився з польським намісником цього регіону і був змушений втекти до фортеці Запорозького козацтва – напіввійськової громади, яка склалася з утікаючих кріпаків, бандитів і торговців, що оселилися вздовж Дніпра. Потім він організував заколот серед запорізьких козаків і за підтримки кримських татар в квітні 1648 р. пішов проти поляків. Перемоги завоювали йому додаткову підтримку незадоволених селян, міщан та духовенства України, які приєдналися до його масового повстання, яке дозволило йому у жовтні 1648 р. увійти до Польщі та захопити Львів. Після здобуття перемог у 1649 р. Хмельницький уклав мир з новим польським королем Казимиром який називався Зборським (18 серпня 1649 р.); його умови дозволяли йому створити в Україні практично самостійне козацьке князівство. Договір не задовольнив ні польської шляхти, ні послідовників Хмельницького, багато з яких залишалися підпорядкованими польським поміщикам; тому він відновив війну навесні 1651 р., але зазнав поразки в битві при Берестечку в червні і був змушений прийняти новий, менш вигідний договір. Потім він звернувся за допомогою до Москви проти Польщі і в 1654 р. наказав своїм козакам скласти присягу на вірність цареві Росії (Переяславська угода).
Згодом росіяни вторглись у Польщу, але Хмельницький, не задоволений своїм пактом з царем, вступив у таємні переговори зі Швецією, яка також воювала з Польщею. Він збирався укласти договір із шведами.
Хмельницький домагався автономії для своїх козацьких послідовників, хотів розбудувати незалежну країну. Попри те, що він потерпів поразки, він лишається символом боротьби за самобутність України.
Из-за того, что каждый князь вел свою политику, нередко совершались набеги на соседние княжества, братоубийства (Борис и Глеб тому пример), сговоры различные. Внутренняя политика страдала и не был сил бороться с внешним противником. Не зря Мономах в своем "Поучении" просил их объединиться.
Тот же мотив мы можем проследить в "Слове о полку Игореве", где автор ругает Игоря, что тот решил показать свою силу, не советуясь с другими князьями, а ведь битва с половцами и поражение Игоря показали, что Русь - не сильная и могучая держава.
Так и получилось, что пока князья делили свои земли, некому было защищать от набегов иноземцев.
Итогом междоусобицы стала появлением на Руси Золотой Орды.