Бабий язык — чертово помело.
Бай-бай, да и молви! Говори, говори, да сказывай.
Без хлеба, без соли — худая беседа.
Без хлопот — зажать лучше рот. Поболтал, да и за щеку.
Без языка и колокол нем.
Блюди хлеб на обед, а слово на ответ! Блюди хлеба до обеда, а слово до ответа!
Бойся вышнего, не говори лишнего!
Больше говорить — больше согрешить. Меньше говорить — меньше греха. Меньше врется — спокойнее живется.
Большое вяканье доводит до бяканья.
Бьет языком (баба), что шерстобит струной жильной.
В добрый час молвить, в худой промолчать.
В лесу кукушка, а в избе хлопушка (т. е. там что хочешь ври, а здесь молчи).
В прохладе живем: язык болтает, и ветерок продувает.
В чем проврался, в том и поплатился.
В чем проговорился, с тем и простился (в ряде).
В чужой беседе всяк ума купит.
Вавило — широкое рыло.
Ваши слова — хоть в Библию, а наши и в татарские святцы (в татарский пролог) не годятся.
Вежества не купи, умелось бы говорить.
Верти языком, что корова хвостом (что кочадыком)!
Взвыла собака на свою голову.
Вздор вздором помножить, так и выйдет чепуха.
Видно, у него язык чешется. Почесать язык (врать вздор).
Во многом глаголании несть спасения.
Во многословии не без пустословия.
Во хмелю что хошь намелю, а проснусь — отопрусь.
Воздух словами не наполнить. Всего не переговоришь. .
Вот тебе сахарный кусок, заткни себе роток!
Вранья на зуб не положишь.
Врет, как водой (как в у брод) бредет.
Врет, как сивый мерин. Врет и не поплевывает.
Ври сдуру, что с дубу!
Ври, да не завирайся! Ври, да знай меру!
Все мы говорим, да не все по-говореному выходит.
Все скоро сказывается, да не все скоро делается.
Всю неделю говорил: ась, а в субботу сказал: что.
Всякая сорока от своего языка гинет.
Вымолвить не хочется, так и язык не ворочается.
Выстрелив, пулю не схватишь, а слово, сказав, не поймаешь.
Глаза не зажать, а языку каши не дать.
Глотку раздерешь — не зашьешь. Нишни: квашня ушла.
Говори с другими поменьше, а с собою побольше!
Говори так, чтоб надолго стало (всего враз не переврешь).
Говори, да не проговаривайся (да не заговаривайся)!
Здесь немного больше.
Синонимы это слова схожие по смыслу
если сущ. то 1 чертой
гл. 2 чертами
прил.волнистой линеей
Ответ:
Рідний край — це рідна земля, місце, де ти народився та пройшли твої дитячі роки. Це та вулиця, той будинок, з якого щоранку біжиш до школи й куди повертаєшся. Там вільно дихається, там легко й радісно жити. І не важливо, чи буде це хатина в тайзі, шістнадцятиповерховий велетень на березі великої ріки або юрта в далекій тундрі.
Рідний край часто асоціюється з дорогим і милим серцю містечком. Спогади про його вулички й дворики занурюють у безтурботне дитинство. Це час мрій і фантазій, що пов’язаний з відчуттям абсолютного щастя.
Рідний край — це твоя батьківщина, твій рідний дім, де жила чи живе твоя сім’я. Це рідна природа, рідна земля — все те, що глибоко врізалося в пам’ять на все життя і зберігається в душі як найпотаємніше. Батьківщиною може бути все: будинок, вулиця, село, місто, країна. Однак це не тільки географічне положення. Це більш широке поняття, що не обмежується власним будинком або певною територією. Народ, рідна мова, традиції, культура, рідна природа — це все те, що ми уявляємо, коли говоримо слово «Вітчизна».
У будь-якому куточку рідного краю ти відчуваєш себе потрібним. Адже тут тебе люблять та на тебе чекають. Тут тебе розуміють і ти можеш бути самим собою. Це дуже цінно у наш час.
Отже, рідний край — це не місце на карті, це кохання в серці на все життя.
Любов до рідного краю
На мою думку, любити рідний край означає ставитися до нього з повагою та побожною покорою.
Кожна людина повинна не просто любити рідну землю, знати її історію та поважати її культуру. Треба також бути готовим захистити її від ворогів. Майбутнє досить невизначено й не можна виключати ймовірність виникнення військового конфлікту. Тому священний обов’язок кожного свідомого громадянина України — встати на захист Вітчизни та не дати ворогові поневолити свій народ. В цьому і полягає справжня сутність патріотизму — бути вірним сином своєї країни, своєї Батьківщини.