На рисунке Н. Кузьмина левша изображен, скорее всего, в момент, когда он тоненьким молоточком забивает гвоздики в подковки на ноги блохи.
Художник обращает внимание на сосредоточенный, прищуренный взгляд мастера, большие ладони и торчащие в стороны «волосья». Главная мысль рисунка в том, чтобы передать способность русских мастеровых к такой тонкой работе, которую не берет даже самый сильный «мелкоскоп», а они могут выполнить, потому что у них «так глаз пристрелявши».
Предложим одному-двум ученикам рассказать об образе левши по цитатному плану, данному в учебнике (5-е задание, с. 293—294, ч. 1).
Лесков называет левшу мастером и пишет: «Собственное имя левши, подобно именам многих величайших гениев, навсегда утрачено для потомства». Автору удалось передать в этом образе наиболее характерные черты народного мастера-самородка. Это сосредоточенность на работе — такая, что мастера не отвлекаются даже на крики: «Горим!» Это спокойная уверенность в том, что главное в человеке не внешнее, а внутреннее, не одежда, а душа и умение: левша не конфузится перед государем, хотя вся одежда у него старая и разорвана. Он умеет делать такую тонкую работу, которую «никакой мелкоскоп взять не может».
Была середина лета. Солнышко все жарче припекало над головой Муравьишки.Устал Муравьишка от работы. Он захотел пить и сел под цветочек. Приглянулся Муравьишка и вдруг Красавица - Бабочка прилетела, села на цветок.
- "Бабочка, отнеси меня пожалуйста домой" - говорит Муравьишка.
- "Отдохни здесь на цветочке пока-что и я отнесу тебя" - Сказала Бабочка.
Муравьишка и Бабочка отдохнули и полетели. Крыльями, как веером, помахала посадила его на спину и полетела в лес. Вот кончился красивый цветочный луг, а впереди знакомый лес с ветками. Прилетели. Машет Муравьишка и говорит
- "Спасибо тебе, Бабочка!"
Привіт хлопчик-зірка!
я прочитав казку англійського письменника про тебе. У ній розповідається як тебе маленьким хлопчиком - немовлям знайшов лісник. Коли ти підріс, то став гарний, але жорстокий і самолюбний. Твоїм улюбленим заняттям було знущатися над жебраками. І одного разу ти образив і закидав камінням одну старчиху, яка просила у тебе їжі та притулку. Трохи пізніше ти дізнався, що це твоя мати, яка шукала тебе багато років. За такий безсердечний вчинок доля покарала тебе. Вранці ти прокинувся огидним монстром, якого ніхто не любив. У такому вигляді ти поневірявся по світу десять років у пошуках своєї матері. За цей час ти багато страждав і сильно змінився. І коли, нарешті ти знайшов свою матір, то плакав і на колінах просив у не прощення. І як будь-яка любляча мати, вона пробачила сина. Ти знову став красивим, але вже добрим і чуйним. Твої батьки виявилися правителями країни, а ти пізніше став королем щедрим, турботливим і справедливим.
<span>Мені сподобалася ця казка, вона показує нам, як велика сила материнської любові. Виховує такі якості, як відповідальність за свої вчинки, доброта, розуміння і повагу. Так, людина, що нехтує і принижує інших, завжди може опинитися на їх місці і випробувати всі їхні труднощі і муки. Казка вчить тому, що треба ставитися до людей так, як хочеш щоб вони ставилися до тебе. Я б дуже хотіла подружитися з тобою! Поки</span>