Достопримечательности которые отличают ваш город от всех других городов
Истинное богатство человека - это доброта.Когда человек добрый ,он не пытается никому делать зла.Когда человек поистинне добрый он не сделает зла , а наоборот поможет нуждающемуся в помощи человеку.
Доброта-это самое главное богатство человека.Даже если человек злой в его душе есть чуточка добра и обязательно злой человек он когда-нибудь ее проявит.
Вот сокровище нашей души!
Ответ:
Коли читаєш повість "Останній дюйм" Д. Олдріджа то розумієш , що поет пояснює своїм написанням , що людина сама є творцем своєї істориї. Також поет доторкається проблеми родини, дітей які відчувають себе самотніми , нікому не потрібними , і навіть рідні немов би стали чужими. Відсутність якого відчаю , постійного заробітку, розлучення з дружиною (віддалення сина з батьком).Бен осуджує, не розуміє сина , хибно тлумачить синові вчинки. Саме в екстремальній ситуації , дорослий змінює своє бачення до дитини.Він усвідомлюює його інакшисть і не тисне , а дбає і супроводжував доброю порадою. Він закликає йти до останнього дюйма з упевненістю.Саме головний дюйм усе вірушує. Не впадати у відчай , боротися до останнього , бути сильним до будь якого випробування , в будь яку мить життя - головна ідея твору....
Ішов підпасок і тягнув позад себе батіг, потім хвацько стрельнув ним, сказавши дядькові Степану, що йому потрібен кінь для приводу. Шептало зіщулився від звуку батога, шарпнувся разом з іншими кіньми в закуток й гидливо підібрав губи, бо ненавидів табун, гурт і загорожі. Спочатку бригадні коні глузували з нього, потім самі стали його обходити.
Неприємна, знайома млявість — провісниця всяких прикростей — закралася в груди коневі. Звичайно, візьмуть його, хоча завтра вихідний і хотілося 6 відпочити. З конюхом у Шептала особливі стосунки: той його не б’є, не посилає на важку роботу, бо він — білий кінь, а потрапив у бригадне стовпище через злий випадок.
І все-таки вибір упав на Шептала, який вважав принизливим для себе цілий день ходити по колу або в упряжі по вулицях святкового міста (хай соромно буде людям, які загнуздали його, білого коня!).
Шептало шукав виправдання конюхові — значить, він не міг інакше вчинити. Ще коли його, молодого й гордого, привчали до упряжі, ганяли до сьомого поту, до кривавих рубців, він зрозумів, що люди рано чи пізно його зломлять, тому краще прикинутися покірним. Він не розумів деяких коней, котрі на кожному кроці намагалися суперечити, огризатися, адже цим нічого не досягнеш, окрім батога.
Шептало йде трохи ззаду й уявляє, що не його женуть на водопій, а він жене і табун, і конюха разом з ними. Він піднімає голову й ласкаво, заклично ірже. Але його тут же наздоганяє Степанів батіг і лайка. Образа була така несподівана, така болюча, що Шептала охопив відчай. Він побачив своє підневільне, принизливе становище без прикрас.
1) приезд Володи с другом
2) чаепитие
3) любопытные сестры
4) сестры подслушали разговор мальчиков
5) побег мальчиков в Америку
6) Задержка в городе, в Гостином дворе
7) приезд мамы Чечевицына
8) Монтигомо-Ястребиный Коготь