Благодаря вегетативным (ростовым) почкам происходит процесс увеличения зеленой массы растения, поскольку каждая новая вегетативная почка - это новый стебель или побег на стволе или ветке.
Генеративные (цветковые) почки - это органы из которых в дальнейшем развивается цветок. Они необходимы в первую очередь для того, чтобы растения давали плоды и семена, тем самым размножаясь и расширяя свой ареал обитания.
Доводиться визначати своє положення за земними орієнтирами. Спеціальні органи чуття можуть виміряти земне тяжіння і геомагнітне поле Землі, передати цю інформацію в мозок і визначити, які рухи м'язів необхідні, щоб змінити напрям.
ОРІЄНТУВАЛЬНІ ПУНКТИ
Багато тварин під час міграцій орієнтуються за постійними, добре помітними пунктами земного ландшафту. Птахи під час перельотів летять уздовж річок та узбережжя.
Ссавці і комахи під час коротких подорожей орієнтуються за певними ознаками пейзажу. Деякі тварини визначають напрямок свого руху за положенням сонця, що складніше, оскільки сонце протягом дня змінює положення на небі.
Птахи, бджоли, оси, мурашки та деякі метелики успішно розраховують денний рух сонця за допомогою власного „біологічного годинника" і визначають правильний напрямок руху. Навіть у хмарну погоду ці тварини можуть дуже точно визначити напрямок за допомогою поляризованого світла. Сонячні промені розходяться в різні боки, проте, входячи в земну атмосферу, вони заломлюються і поляризуються. Людина, на жаль, не може використовувати поляризоване світло як орієнтир.
Деякі птахи, жаби і жабиропухи можуть орієнтуватися за зірками і, подібно як і люди, визначати північ за Полярною зіркою, а південь - за Південним Хрестом. Голуби керуються не тільки чудовим зором, але і своїм чудово розвиненим нюхом.
ГЕОМАГНІТНЕ ПОЛЕ ЗЕМЛІ
Між північним і південним магнітними полюсами земної кулі діють невидимі сили, існування яких можна довести за допомогою звичайного компаса. Людина при визначенні свого місцеположення може користуватися цим приладом, проте, як виявилось, тварини також мають подібні можливості і використовують магнітне поле Землі.
Згідно думки вчених, лініями магнітного поля користуються, наприклад, кити. Цим пояснюють викидання китів на узбережжя, яке опиняється у них на шляху. Спосіб орієнтації за допомогою геомагнітного поля Землі найчастіше використовують птахи. У темну ніч, за великої хмарності, коли абсолютно не видно зірок або яких-небудь інших орієнтирів, у повнісінькій темряві, птахи знаходять потрібний їм напрямок і весь час дотримуються його.
Парний самець і самка імператорських пінгвінів перебвають у морі досить далеко один від одного. Проте із настанням гніздового періоду птахи слідують в одному напрямі і зустрічаються, досягнувши кінцевої мети своєї подорожі. Більшість перелітних птахів здатна відчувати геомагнітне поле Землі. „Прилад", що сприймає магнітні лінії, на думку дослідників - це кровоносна система. У крові тварин є червоні кров'яні кульки, що містять залізо, а вся кров є відмінним електролітом.
ХІМІЧНІ РЕЧОВИНИ
Дуже цікаве явище являють собою регулярні міграції лососевих риб з місць, де вони з'являються на світ, до Атлантичного океану, а потім назад - на нерестовища в прісноводні водоймища. Вважають, що при виборі напрямку лососевим рибам допомагає оптичний чинник. Окрім того, лососеві риби також можуть керуватися хімічним складом води в їхніх рідних річках. Хімічний склад води, ймовірно, відіграє важливу роль і під час міграцій річкових вугрів на нерестовища в Саргасовому морі. Інші „мандрівники" - зелені черепахи - щороку вирушають у довгий шлях з Бразилії до місць розмноження на острів Вознесіння, що знаходиться в Центральній Атлантиці. Під час плавання зелені черепахи, імовірно, орієнтуються за допомогою нюху і смаку. Самки багатьох видів метеликів виділяють спеціальні хімічні речовини, що звуться феромонами, які є свого роду „еротичним посланням", що приваблює самців.
ЕХОЛОКАЦІЯ<span> Кажани видають звуки дуже високої частоти. Ці звуки відбиваються від перешкод, повертаються назад до тварини і вловлюються за допомогою великих вушних раковин. Завдяки цій точній системі орієнтації тварини прекрасно визначають своє положення в темряві, можуть оминути будь-яку перешкоду і, окрім того, ловити літаючих нічних комах, наприклад, нічних метеликів, якими вони харчуються. А метелики, у свою чергу, створюють спеціальні „перешкоди", щоб обманути кажана. Сіра салангана також має розвинену систему ехолокації, завдяки якій орієнтується в темряві. Ехолокація необхідна цим птахам, оскільки вони гніздуються в печерах. Дельфіни і деякі кити використовують подібні звуки для спілкування у групі. Сині кити чують один одного на відстані до 850 км. Під час тривалих міграцій самці горбатого кита співають „пісень", що їх чують інші кити, які знаходяться на великій відстані від них.</span>
Осетровые сами и являются ганоидами - промежуточное звено между костными и хрящевыми, названы так, скорее всего, из-за ганоидной чешуи - имеет вид плотно сомкнутых ромбов, к-рая есть у ганоидов, но не у всез
<span>Главная Р РОСТ И РАЗВИТИЕ ЖИВОТНЫХ</span><span>
РОСТ И РАЗВИТИЕ ЖИВОТНЫХ</span><span>Энциклопедия - </span>Промышленность на РПодпишись на нас:
Рост и развитие — различные и вместе с тем взаимосвязанные биологические процессы. Развитие представляет собой количественные и качественные изменения в организме животного на протяжении его жизни. Рост — это увеличение размеров развивающегося организма в целом и отдельных его органов, тканей, клеток.
В процессе развития из одной оплодотворенной яйцеклетки возникает сложный организм. Руководит основными процессами развития организма с момента его зарождения генетический аппарат.
В развитии животных определяют два основных периода — эмбриональный (заканчивается моментом рождения) и постэмбриональный. В постэмбриональном периоде различают периоды новорожденности, молочного питания, полового созревания, зрелости и старения. Достижение животным предельной массы не означает, что процессы роста в организме полностью прекратились. Одни части тела и органы заканчивают развитие и рост раньше остановки роста всего организма, другие — одновременно, третьи продолжают расти и развиваться до глубокой старости.
Развитие и рост животных в известных пределах можно ускорять или замедлять, а также влиять на биохимические процессы и формирование организма с помощью питания, света, температуры, влажности воздуха и т. д. Важнейшие факторы, влияющие на развитие н рост животных, — природные и индивидуальные наследственные особенности, а из внешних факторов — питание и условия содержания. Например, крупный рогатый скот молочных пород, овцы шерстных пород, куры яйценоских пород растут и развиваются медленнее, чем мясные породы крупного рогатого скота, овец и кур.
Жизнь животных представляет собой цепь периодических количественных и качественных изменений, которые подчиняются биологическим ритмам. Эта периодичность сложилась в результате длительной эволюции в процессе взаимодействия организма животных с окружающей средой. Например, периодически происходит размножение, сезонная линька, в течение суток и сезона меняются ритмы активности животных, в зимнее время замедляется их развитие и т. д. Все эти явления представляют собой систематически повторяющиеся и закрепленные реакции организма на закономерные изменения во внешней среде: смену времен года, дня и ночи и др. Суточный и сезонный ритмы физиологических функций животных связаны не только с их жизнедеятельностью, но и с продуктивностью. Например, куры несут больше яиц в более светлое время года, поэтому, если продлить световой день за счет искусственного освещения, их продуктивность возрастает. Это широко применяется в птицеводстве.