1 вариант.
Готовий план. 1) гуллівер прокинувся 2) зустріч з карликом 3) напад армії ліліпутів 4) страх чоловічків 5) нова атака 6) звільнення гулівера 7) обстріл 8) надія гулівера наспасеніе 9) будівництво помосту 10) прихід посла 11) гуллівер на свободу 12) мова посла 13) прийом їжі 14) блаженство після їжі 15) занурення в сон.
2 вариант.
1. я на морському березі.2. я став великим.3. зустріч з ліліпутами.4. дивний мову.5. я хочу їсти.6. сон.
Роман «Мастер и Маргарита» посвящен истории мастера — творческой личности, противостоящей окружающему миру. История мастера неразрывно связана с историей его возлюбленной. Во второй части романа автор обещает показать «настоящую, верную, вечную любовь». Любовь мастера и Маргариты была именно такой.
Что значит, по М. Булгакову, «настоящая любовь»? Встреча Мастера и Маргариты была случайной, но не случайным было чувство, связавшее их до конца их дней. Не зря они узнают друг друга по «глубокому одиночеству» во взгляде. Это значит, что даже не зная друг друга, они испытывали друг в друге огромную потребность. Именно поэтому и совершилось чудо — они встретились.
«Любовь поразила сразу нас обоих», — говорит мастер. Настоящая любовь властно вторгается в жизнь любящих и преображает ее! Все будничное, обыденное становится ярким и значительным. Когда Маргарита появилась в подвальчике мастера, все мелочи его скудного быта начинали как будто бы светиться изнутри, и все меркло, когда она уходила.
Настоящая любовь — это любовь бескорыстная. До встречи с мастером у Маргариты было все, что нужно женщине для счастья: красивый, добрый, обожавший свою жену муж, роскошный особняк, деньги. «Словом... она была счастлива? — задается вопросом писатель. — Ни одной минуты!.. Что же нужно было этой женщине?., ей нужен был он, мастер, о вовсе не готический особняк, и не отдельный сад, и не деньги». Все материальные блага оказываются ничтожными по сравнению с возможностью быть рядом с любимым человеком. Когда у Маргариты не было любви, она готова была даже покончить с собой. Но при этом она не хочет причинить зла своему мужу и, приняв решение, поступает честно: оставляет ему прощальную записку, где все объясняет.
Истинная любовь, следовательно, не может причинить зла никому, она не будет строить свое счастье за счет несчастья другого человека.
Истинная любовь самоотверженна. Маргарита способна принимать интересы и устремления своего возлюбленного как свои, живет его жизнью, помогает ему во всем. Мастер пишет роман — и это становится содержанием жизни Маргариты. Она переписывает набело готовые главы, старается, чтобы мастер был спокоен и счастлив, и в этом видит смысл своей жизни.
Что же такое «верная любовь»? Это определение раскрывается во второй части романа, когда Маргарита остается одна и не имеет никаких известий о мастере. Она вся погружена в ожидание, она буквально не находит себе места. При этом она не просто верна своему чувству, но и не теряет надежды на встречу. И для нее совершенно безразлично, на каком свете эта встреча произойдет.
«Вечной» любовь становится тогда, когда Маргарита проходит испытание встречей с потусторонними силами. Маргарита борется за мастера. Посещая Великий бал полнолуния, Маргарита при помощи Воланда возвращает его. Рядом с возлюбленным она не боится смерти, и за смертной чертой она остается с ним. «Я буду беречь твой сон», — говорит она.
Но как ни переполнена Маргарита любовью и тревогой за мастера, когда настает время просить, она просит не за себя — за Фриду. И не только потому, что Воланд советует ничего не просить у власть имущих. Любовь к мастеру органично соединена в ней с любовью к людям, тяжесть собственных страданий — со стремлением избавить от страданий других.
Любовь связана с творчеством. Судьба любви переплетена с судьбой романа. По мере того, как крепнет любовь, создается роман, и потому произведение — плод любви, и роман одинаково дорог и мастеру, и Маргарите. И если мастер отказывается от борьбы, то Маргарита устраивает разгром в квартире критика Латунского.
Но любовь и творчество существуют среди людей, которые не знают ни того, ни другого. Поэтому они обречены на трагедию. В конце романа мастер и Маргарита уходят из общества, где нет места высоким духовным побуждениям. Мастеру и Маргарите смерть дается как покой и отдых, как свобода от земных мытарств, горя и мучений. Можно ее воспринимать и как награду. Здесь боль самого писателя, боль времени, боль жизни.
Роман М. Булгакова, пережив десятилетия забвения, и сегодня обращен к нам, в наше время. «Настоящая, верная и вечная любовь» — вот главная сущность, отстаиваемая романом.
У стресовій ситуації в людині інколи прокидаються надлюдські можливості: мати, що рятує свою дитину, може перекинути автомобіль, підняти величезне дерево. Відомі випадки, коли підлітки, що не відрізнялися особливою фізичною силою, рятували тих, хто тонув, витягували з вогню дорослих людей, а тендітні медсестри виносили з поля бою ранених, у декілька разів важчих за них. Отже, ми наполягаємо на власній аргументації.Наш перший аргумент: на поведінку людини в екстремальній ситуації впливають психологічні особливості, а не характер.Ми продовжуємо використовувати поняття стрес у грі, тому що ви не заперечили цю дефініцію, а ми вважаємо, що саме вона дозволить провести нашу гру. Стрес — найважливіший фактор виживання, що дає людині силу відповісти на виклики долі, боротися з несправедливістю, не здаватися в скрутну хвилину, відчувати радість перемоги, красу життя, радість успіху. Є люди, що отримують насолоду від пережитих хвилин боротьби в екстремальній ситуації. Як приклад: гра в азартні ігри, стрибки з висоти, екстремальне водіння транспорту. Та це все призводить до поганих наслідків. Ви хочете сказати, що людина, яка водить швидко автомобіль, не може бути доброю, милосердною? Чому ж Дік Сенд, переживши страшні пригоди, все ж продовжує мріяти про море, кораблі?У стресових ситуаціях люди порізному виявляють себе: одні страждають, плачуть, інші зберігають спокій, можуть бути взагалі байдужими, хтось усміхається. В екстремальній ситуації одні люди здатні зібратися, проаналізувати, оцінити стан речей і розпочати діяти відповідно до обставин, а інші впадають у паніку, губляться. Невже про кузена Бенедикта можна сказати щось погане, невже риси його характеру не проявлялись протягом усього життя. Але, потрапивши в екстремальну ситуацію, він усувається від переживань, боротьби за життя, надіється на інших, що і так було передбачуваним.Наш другий аргумент: в усіх важливих подіях життя діє інстинкт любові. Бранці концтаборів до останнього боролись за життя, допомагали один одному, що дало змогу в нелюдських умовах не тільки вижити, але й зберегти людське обличчя. Тільки любов є основою життя. Любов стала стимулом особливих різдвяних подарунків в оповіданні ” Дари волхвів”, саме вона допоможе вистояти героям у скрутних ситуаціях. “В усіх важливих подіях життя діє… інстинкт любові”,— вважав Поль Шарль Жозеф Бурже.<span>Найповніше особистість розкривається в стосунках з іншими людьми. Тому в творах О.Генрі, Дж.Олдріджа досліджуються міжлюдські стосунки. Отже ми продовжуємо заперечувати, що екстремальна ситуація допомагає розкрити сутність людини.</span>